260 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1883-RÓL. 
Egy az erdő sűrűjéből kimagasodó sziklacsoportot látunk itt, a melynek vastag dacli- 
steinmészkő rétegei 40° alatt dőlnek ÉÉK-re (kora 2,). E sziklacsoportnak sajátsága 
abban áll, hogy míg legfelsőbb rétege megmaradt, alatta a második és harma¬ 
dik darára töredezve kimállott és így, miként a rajzból is látható, egy tág kaput 
képezett. 
Végre röviden meg kell még emlékeznem a «Fehérkő »-nek nevezett 
sziklafal felső részében található kövületes rétegekről.* A három metszet 
által constatált felső triaszi és rhéti Dolomitőv fölött nem következik úgy 
mint a Pilis-liegység más pontján a rendes fehér dachsteinkőzet, hanem 
egy szürke vagy sárgás-szürke bitumenes, elmosódott durva padozást mutató 
mészkő, melynek egy bizonyos régiója tele van főleg aviculákkal, ezek 
mellett vannak még modiolák, ostreák és más acephalak, valóságos «Lu- 
machell»-t képezve. Cepbalopodak, gasteropodák (egy ckemnitzia kivéte¬ 
lével) és brachiopodák ellenben teljesen hiányzanak ezen mészkőben. 
Futólag összehasonlítván ezen acepliala-faunát a rokon emeletek faunájá¬ 
val, ezektől többé-kevésbbé eltérőnek mutatkozik, sőt még az egyes alakok 
is nagyobbrészt újaknak látszanak. Tekintetbe véve azonban ezen bitumenes 
mészkő határainak elmosódottságát, a fehér dachsteinmész felé, sőt petro- 
grapkiailag a fokozatos átmeneteket legnagyobb valószínűséggel feltehet¬ 
jük, hogy itt a uachsteinmészkőnek egy kövületes régiójával van dolgunk. 
Ezen fauna palasontologiai szempontból való beható tanúlmányozása nem 
csak ezen mészkövek, hanem esetleg a dachstein-mészkő pontosabb ismere¬ 
téhez általában is igen fontos adatokat fog szolgáltathatni. Petrographiai 
alapon jelezhettem ugyanezen mészköveket a Nagy-Strázsahegyen is, a 
mennyiben a tetején és déli oldalain mutatkozó mészkövek szintén világos- 
szürke bitumenesek, sőt a tetején lévő sziklák egyikében szórványosan 
ugyanazon szerves alakokat találtam, mint a Fehérkő mészkövében. 
Jura sistéma. 
Lias. Már dr. Peters Károly is említett többször idézett munkájának 
491. lapján szabadon heverő Encrinitmészköveket, melyeket a Béla Skálán 
talált, utána dr. Stache Gumó tesz ezekről említést, de daczára annak, hogy 
Hauer Ferencz, ki e vidéket felvrtte, térkepén egy túlságosan nagy foltban 
ki is választotta e jurabeli mészköveket, mégis csak elszórtan fellépő Cri- 
noidákon kívül egyebet nem említ innét. 
Én tehát sokkal szerencsésebb helyzetben vagyok, midőn jelenthetem, 
hogy a jurabeli kőzeteket aBela-Skala É-i lejtőjén a «vörösút»** környékén 
egy meglehetős nagy foltban közvetlenül a Megalodus mészkőre rátelepülve 
* Ezt Stache is említi rövideden: «Die geologischen Verth. dér Umgebungen 
von Waitzen» czímű leírásában. J. d. k. k. geol. E. A. 1866. p. 281. 
** Ez az esztergomi «Vorösut# megkülönböztetendő a kesztölczi határban lévő 
Cervena-Cestá-tól (Vörösut.) 
