270 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1883-RÓL. 
különösen a Kis- és Nagy-Strázsahegy közti alacsony nyeregben föltalál¬ 
nom és a térképen kiválasztani. 
Végre még csak azon egy körülményre akarok figyelmeztetni, hogy 
Kesztölcztől DK-re az «Okruhli Wrsk» trachvtbreccia-kúp É-i lejtőjén 
lévő és a «klastrom»-nak nevezett gazdasági épülettől ENy-i irányban 
lehuzódó árokban egy az imént leírt téglavető tályagához egészen hasonló 
kékes homokos tályagot találtam, a mely helyzeténél fogva a hárshegyi 
homokkő és a typusus pectunculus homok közé esnék, minthogy ezen 
tályagban egy hasonló nuculát, továbbá egy echinodermatát és még ne¬ 
hány rossz megtartású, de a közeli pectunculus homokban elő nem forduló 
kövületet találtam, a legnagyobb valószínűséggel feltehető, hogy itt ugyan¬ 
azon rétegek vannak föltárva, mint az esztergomi új téglavetőben. 
Ezen közép oligoczénnek látszó homokos tályag-rétegek fölött következ¬ 
nek a valódi felső oligoczén pectunculus rétegek, melyek finom fehér csillámos 
sárga vagy kékes meszes quarczhomokból állanak. A Kesztölcztől D-re 
emelkedő dombok déli lejtőjén lévő árokban a 20° alatt E-i dőléssel bíró 
rétegek között vannak kövületesek is, a melyekben Pectunculus cfr. ob- 
ovatus, Lám., Tuntella sp. (hasonlít a Geinitzi-hez), Venus sp. figyeltem 
meg. Egy hasonló homok-lerakodás fordul elő a sátorkai pusztától D-re, a 
«Ivis-Kősziklá»-tól EK-re, kövületeket itt azonban nem találtam. 
A felső oligoczén pectunculus rétegeknél fiatalabb harmadkori lera¬ 
kodások területünkön nem fordulván elő, hátra marad még az eruptív kő¬ 
zetekről is egy-két szóval megemlékezni. 
Eruptív kőzeteink kivétel nélkül a trachytokhoz, még pedig annak 
két typusához tartoznak, az egyik a régibb labradorit biotit gránát 
trachyt, mely Koch A. szerint a visegrádi hegycsoportban az Anomia- 
homok lerakodása idejében történt (a. mediterrán) és az ennél fiatalabb 
labradorit ampáiból trachyt, melynek eruptiója Dr. Szabó J.* úr szerint 
általában a szarmáti emelet kezdetébe esik. A biotit gránát trachyt szürke 
vagy barnásszürke kinézésű kőzet, a melyben makroscoposan vérvörös 
éles jegeczekben ,mOm, előforduló 2—-3 m j m átmérőjű gránátok, továbbá 
fekete biotit pikkelyek és fehéres vagy sárgás plagioklas kristálykák von¬ 
ják magukra a figyelmet. Ezen typus a legkülönbözőbb megtartási állapot¬ 
ban fordul elő. Legépebb a Nagy-Strázsahegy E.-i oldalán előforduló 
tömött üveges kőzet, mely górcső alatt uralkodó íöldpátmikrolitos amorph 
bázisból áll, a melyben az említett egyrészek csak szórványosan fordulnak 
elő. (Ezt nevezte Staciie Rhyolitnak.) Ugyanazon szerkezettel bir a sárosi 
völgyben (a kőbányában) és Szt.-Léleken a nagyobb tömegekben föl¬ 
lépő trachyt, csakhogy ezeknél az alapanyag már íéligmeddig devitrifi- 
cálódva van. A többi, részint a szent-léleki völgyben levő s hárshegyi 
* Geológia 1883. p. 477. 
