280 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1883-RÓL. 
bán látjuk, hogy ezek az egyes kibukkanó pontok a felszíntől nagyobb 
mélységre egymással összefüggésben állanak. 
A quarczit és quarczitpala alapját részint porpkyros biotittracbit 
képezi, részint pedig ú. n. szienit. 
A telérek majd tisztán ú. n. szienitben, majd a szienit és biotittra- 
chit váladéklapján lépnek fel; elterjedésük a csapásirányban délnyugot, 
észak-kelet szerint a közetgyüjtemény segítségével a térképen számos pon¬ 
ton kisírbető és a tömérdek kőzetanyagnak folyamatban levő petrographiai 
tanulmányozása a telérek kibukkanási vonalainak pontos megjelölésére fog 
képesíteni. 
A Brennervölgy két oldalában levő telérek zavargásait nagyszerű 
eltolódások okozták, előidézve alkalmasint a legfiatalabb, azaz augittracbit 
feltörése által, mely a Ferenczaltárna szájadájától északra nagy vastagságban 
nagyszemü, ü. n. szienit és biotittracbit közé beékelődött. 
A hodrusi völgyben az általános telérviszonyok az eddig bejárt bá¬ 
nyákban és a bejárhatlanokról nyert adatok nyomán a következők : 
A II. József altárna, szájadájától kezdve a «Colloredo» telérig több 
kisebb telért keresztezett, ú. m. a «Márkus», «Tkeresia», «Reginai), «Sal- 
vator mundii), «Namen Jesu», «Simon», «Juda», ((Mariahimmelfahrt» és 
«Karl dér Grosse» teléreket, valamennyit túlnyomóan quarczitos-mészpátos 
csekély vastagságú telértöltelékkel. 
Ezek között a « Mariahirnmclfahrt» telér a legnemesebb volt, és déli 
részeiben több ideig gyakran igen érczes fejtményt szolgáltatott; északi 
részeiben állítólag kiékelődött, feltárása a Kislagrundi völgy közepéig terjed, 
a nélkül, hogy az északi begylejtők vele elérettek volna. 
A (( Namen Jesu» telér a Claratárna által míveltetett, de nevezetes¬ 
séggel sóba sem bírt; folytatólagosan következik a Colloredo és Antaltelér, 
melyek elseje az északi, a másik a déli völgylejtőkben létezik. Nyugotról 
keletre egymástól 500 méter távol vannak és az altárnán a közös «Budolf» 
vagy Wrbna-akna által összekötvék. 
A Colloredótelér csap ísa 2—4 bora szerint tart 30° dőléssel keletfelé ; 
a csapásirányban körülbelül 1620 méterre, dőlés után a II. Józsefaltárna 
fölött 300 méterre van feltárva. 
A telértöltelék gyakran két méteren túli vastagságban mutatkozik, 
laza, igen likacsos quarczból áll, mely helyenként tömörebb mészjmtos 
töltelékké változik át. A mellékkőzet nagyszemű, ú. n. szienit, mely 
különösen a fedőben elpártoló telérrészek által lazul és érczrészekkel át 
van hatva. 
Az e töltelékben előforduló érez polybasit és ezüstkorom, vaskovand 
es sárga horganyfény kíséretében, belyenkint antimon (Jamsonit) is 
fordul elő, melynek kristályai mechanikailag a kilugzott kvarezsejteken 
ülnek. 
