288 
IRODALOM. 
helyének tudása által még egy idegen ásványdarab megismerésére is rájöhetünk, 
így pl. Tokaj vidéke igen szegény ásványokban, de azt meg tudjuk, hogy az obsi- 
dián ott nagy mennyiségben találtatik s az obsidiánt magát nem ismeijük. Ha 
most a kezünkbe adnak egy darab ásványt és azt mondják, hogy Tokajban lelték : 
bizonyára kitaláljuk az idegen ásvány nevét; . . . nemcsak a magyarországi lelő¬ 
helyeket kell ismerni, hanem a külföldi lelőhelyek tudása is sok esetben szükséges, 
szépnek pedig mindenkor szép». 
Hű pendantja a mineralogiai résznek a Kőzettan, melvlyel a munkát befejezi. 
Ebben is csak úgy hemzsegnek a nagyobbnál nagyobb hibák. Csak néhányat akarok 
itt fölemlíteni. — Az összetett és törmelékkőzetek definitiója ha mi s. — A víz nem 
terjengős, hanem cseppfolyó test. — Sóskuton cerithiummészkő, Bakonybélen 
nummulitmészkő fordul elő és nem megfordítva. — Az egyszerű kőzetekkel itt 
nem foglalkozik, egyszerűen csak neveiket sorolja fel és utal a mineralogiai részre, 
ez mindenesetre nagyon kényelmes eljárás ! — Az összetett kőzeteket pedig nagyon 
felületesen tárgyalja. — Szólván a «sziklaomladékokról», azt mondja el róluk, hogy 
«máskor meg kisebb völgyeket is kitöltenek (morénák)»(?) . . . «Vándorkő, ilyen 
van Budán a Gellérthegy nyugati lejtőjén"(!). Csak nem azt az édesvizi mész- 
tuskót gondolja, mely ezen képletnek utolsó maradványa ? (a többit ugyanis már 
rég lefejtették és elhordták). 
Áttérve a vulkáni törmelékekre, a bombákról következőleg szól: «a vulkáni 
hamuval néha nagyobb kődarabok 1000 ™/ magasságra is kilöketnek a vulkánból, 
melyek belül üresek. Ezeket vulkáni bombáknak híják*. 
Mindezek után még csak egypár általános megjegyezni valóm volna. Irálya 
nem mondható jónak, sokszor találkozunk a mondatok halmazával, a nélkül hogy 
megtalálnék a logikai összefüggés és sorrend fonalát; sőt több helyen még az 
interpunctió is kifogásolható. Sehol sem használ szabatos és a tudomány mai 
állásának megfelelő kifejezéseket, mi pedig nem lett volna olyan nehéz, ha 
dr. Szabó J. ásványtanát, a melyre előszavában hivatkozik, nagyobb gonddal hasz¬ 
nálta volna kútforrásul. Kiváló előszeretettel használja azon szerencsétlenül alko¬ 
tott és mai napság az illetékes körökben már egészen kiküszöbölt mineralogiai és 
cliemiai elnevezéseket, mint «dülényalj», «kigyókő», «faggyuföld», «szikeny», «kam- 
vany» stb., rhomboéder, serpentin, magnesia, nátrium, kálium stb. átalánosan 
elfogadott internationalis nevek helyett. 
Az ásványok tulajdonságainak 10 csoportba való beosztása erőltetett és indo¬ 
kolatlan. ni. Alak. II. Béláikat. III. Természettani tulajdonságok. IV. Vegytani tulaj¬ 
donságok. V. Alkatrészek. VI. Előfordulás módja. VII. Válfajok. VIII. Találás helye. 
IX. Alkalmazás. X. Rendszer*. Sok helyen maga is zavarba jött, hogy mit mondjon el 
egyik vagy másik czím alatt. — Az első ásvány leírásánál kiírta még e 10 czímet, a 
következőknél pedig már csak a római számokat alkalmazta, mi által arra kény¬ 
szeríti a tanulókat, hogy egy-egy ásvány leírását 10 részre darabolva tanulják be. — 
A mineralogusok csak 5 ilyen pontot különböztetnek meg, s az ásványok leírásánál 
megtartják ugyanezt a sorrendet, de nem darabolják azért fel, hanem inkább arra 
törekednek, hogy az minél összefüggőbb legyen. «A dispositiók szerinti előadás* 
az ásványtanban nem olyan «üdvös*, a minőnek szerző tartja. Szerző, ki előszavá¬ 
ban azt állítja, hogy több évi tanítói pályáján mindig nagy barátja volt az alapos¬ 
ságnak, a módszernek és rendszeres összefoglalásnak, e könyv megírása által saját- 
