43 
Vizsgáljuk most a vegytani részét. A miivecskében foglalt helyne¬ 
vek kilencz csoportra osztvák és pedig az ezen helyekben előforduló 
ásványvizeknek természete szerint. E csoportok tartalmazzák: 1. az 
alkalis-, 2. keserüsós-, 3. konyhasós-, 4. kénes-, 5. vasas-, 6. meleg¬ 
közömbös-, 7. földes-, 8. gáliczos-timföldes-, 9. a még nem vizsgált és 
azért még ismeretlen természetű ásványvizeket. (Les eaux miuérales 
indeterminées.) 
A mint már előbb emlitettem, az egyes helynevek után elemzési 
eredmények állanak, és pedig számszerint 120 helynév után öszesen 
210 vizelemzés áll. Minden egyes vizelemzés oly módon van közölve, 
hogy a vcgyképletek által kifejezett egyszerű sók mellett számok álla¬ 
nak, melyek az egyes sóknak menyiségére vonatkoznak. 
Ha most az ekként öszeállitott vegyi kimutatásokat behatóan 
vizsgáljuk, feltűnik, hogy nincs sehol kijelölve, váljon a felsorolt szá¬ 
mok szemeit, grammot vagy általános súlyegységet jelentenek, kijelölve 
sincs, hogy mely öszes vizmenyiségre vonatkoznak az egyes számok. 
A vizeknek fajsúlya, mely ez irányban némi felvilágosítást adhatna, 
sehol sincs feljegyezve. így tehát nem tudhatni, hogy concentrált vagy 
hígított az ásványvíz. 
Ha a miivecskében felvett elemzéseket az eddig végrehajtott is 
meretes vizelemzésekkel öszehasonlitjuk, megdöbbenve látjuk, hogy 
több mint száz elemzés kihagyatott és rendesen olyanok, melyek az 
utolsó 20 évben, tehát az újabb időben hajtattak végre, minek kö¬ 
vetkeztében az egész művecske nem ád ismeretünk jelen állapotáról hű 
képet, hanem inkább arról, mely két évtized előtt létezett. 
Nagyon feltűnő, hogy a szerző különös tapintattal mindenütt csak a 
legrégibb elemzéseket választotta ki, melyek az ujabbkoriakkoz képest 
kevés értékkel bírnak; igy pl. az erdőbényei víznél (135. 1.), mely 
legelőször 1853-ban, azután 1856 bán és utoljára 1877-ben vizsgáltatott, 
csak a legrégibb, az 1853-ban végrehajtott elemzést közli és ez eljá¬ 
rást az egész miivecskében követi. 
Mivel a szerző sehol sem tette láthatóvá, hogy mely évből szár¬ 
mazik minden közölt vizelemzés, természetesen az következik, hogy az 
1878-dik évben megjelent miivecskében előforduló elemzéseket a legújabb 
időkből számlázottaknak fogják tartani. 
Nincsen szándékom a jelen század első felében működő vegyészek¬ 
nek érdemeit csonkítani, de senki se tagadhatja, hogy a vegytan a mi 
napjainkban óriási haladásokat tett és tesz, valamint hogy azon vizs- 
gálási módok, eszközök és tapasztalatok, melyek pontosabb eredmények 
