36 
nézve teljesen megegyeznek az ú. n. Gosau-rétegekkel az Alpesekben, 
csak két pontról, f. i. a Bakony ÉNy-i részében és a Ny-i magyar¬ 
erdélyi liatárhegységben ismeretesek eddig. 
Az ide tartozó széntelepeket Ajka vidékén a Bakonyban és Báród 
vidékén Biharmegyében mivelik; az elsőnek szénbányászata rövid idő 
alatt nagy lendületnek indult, az utóbbinak széntermelése csekély. Rész 
leteseu adatnak elő az ajkai szénterület földtani viszonyai és annak 
bányászata, említés tétetik az ajkai szénképződmény előfordulásáról az 
éjszaki Bakonyban, leiratik a báródi szénképződmény és szénbányászat, 
mire szerző áttér a Harmadkori széutelepek tárgyalására. 
A Harmadkori képletekben számos területen fordulnak elő tetemes 
kiterjedésű és kitűnő minőségű széntelepek, miért is e képletek ott, a 
hol telepeket tartalmaznak, a magyarországi szénbányászatra nézve 
kiválóan fontosak. Ez okból igen körülményesen tárgyaltatnak azok; a 
könyvnek majdnem fele a Harmadkori széutelepek leírásával foglalkozik. 
Megkülönböztethetők ó- és uj Harmadkori szénképződmények. Az ó-Har- 
madkoriak az által tűnnek ki, hogy tetemes vastagsággal biró szénte¬ 
lepeket tartalmaznak és hogy a szén minősége kitűnő, sokszor megkö¬ 
zelítvén a fekete szénét. Mindenek előtt az Eocenképződmények kerülnek 
itt szóba. Ezek kizárólag a középmagyarországi hegység déli, azaz a 
Duna jobb partján terjedő részében fordulnak elő. Legjelentékenyebb 
kifejlődést Esztergom vidékén mutatunk, hol már régóta nevezetes bá¬ 
nyászat tárgyát képezik. Itt előadatnak az esztergomi szénterület 
viszonyai. Szerző úr már 1852 óta folytonosan foglalkozván e vidék 
földtani viszonyainak tanulmányozásával, melynek eredményei tudvalevőleg 
egy egész sor becses értekezésben vannak letéve, előrelátható volt, hogy 
e terület ez alkalommal is behatóbban tárgyalva leend. És tényleg be 
is állt e reménység, amenyiben az esztergomi barnaszén-terület leírása 
3. 5 nyomatott ivet vesz igénybe. Szerző úr itt is sorban előadja először 
a történeti adatokat, kiemelvén az okát annak, hogy miért maradt 
az esztergomi széntermelés a többi nevezetes magyar szénteriileíével 
szemben visza, azután áttér a földtani viszonyok tárgyalására, ezeket 
a vidéken képviselt legrégibb képletektől kezdve, a legfiatalabbakig 
előadván, végre pedig a bányászati viszonyokat, többi közt a használat¬ 
ban levő előkészítési és fejtési módokat stb. tárgyalja. Rövid visza- 
pillantást vetve még a szt.-iváni, nagy kovácsii, puszta : fomai és p.- 
náuai Eocén széntelepekre, melyek jelenleg nem miveltetnek, szóba hozza 
szerző az Oligocenkori széutelepeket. Ezek is kiváló helyet foglalnak 
el a magyar birodalom széntelepei közt és rendesen igen jó minőségű 
