16 
lyában honos G e r v i 11 i a i n f r a 1 i a s i c a-ra emlékeztet, de kinőtt 
példányokban ez utóbbitól épen ferdesége által igen könnyen külön¬ 
böztethető meg s ekkor oly nagy mérvben hasonlít egy Gervilliához, 
mely utóbbi szintén Pécs környékén, de magasabb szintájban, t. i. az 
alsó Lias felső osztályában (/?) honos, hogy ez utóbbitól megkülönböz¬ 
tetni nem bírom. Ezen magasabb szintájban jelenkező baranyai Gervil- 
liát pedig Gervillia betacalcis Quenst.-re vagyok h jlandó 
vonatkoztatni. 
Csak valamivel fekvőbben mint az imént emlitett kövületek mutat¬ 
koztak, Halaváts ur szemeim előtt e rétegek mélyebb részeiben nö¬ 
vénylenyomatokra akadt, melyek közt nevezetesen egy Equisetites 
uralkodik s megjegyzem, hogy ezen faj az alsó-Liasi Equisetites liasi- 
nuson mutatkozó pontozást nem bírja; vele egy Protocardia lép 
fel, mely a Protocardia truncata Sow. hez közéig. 
Még tovább a fekvő felé csakhamar következnek ismét a fehér- 
Csillá/intartalmú, setét színű márgás palák s ezekben sziutén ügyeltem 
növény- valamint egyes szenes nyomokat, mely utóbbiak valószínűleg 
szenesült növényrészecskéktől erednek ; egyéb kövületeknek még nyomára 
sem akadhattam itt és csak még tovább a fekvőben jelentkeznek paxil- 
losus Belemnitek. Ugyanis itt egyszersmind látható, hogy a márga fekvője 
felé szürke, mészdúsabb, vastagabb közfekveteket kezd felvenni, mely 
utóbbiak igen szilárd természetűek, úgy hogy belőlük gyűjteni alig 
lehet. E mészdúsabb, szilárd padokban Pyrit gyakrabban ügyelhető. 
Az imént enditett Belemnitek közül kettő a tok rövidsége által 
vonja magára figyelmünket, de mig az egyik karcsú, addig a másik 
vastag alak. 
Ugyanis ezen utóbbi az alveola hegyétől a tok végéig csak 33 mm. 
hosszasággal bir s a tok lassanként húzódik ki a tompa végbe. 
Ezen utóbbi körülmény folytán megkülönböztethető ezen vasta¬ 
gabb Belemiii tesünk a Belemnites breviformis Ziet.-től, mely¬ 
hez némileg, nevezetesen harántmetszete által, közéig. 
Még inkább emlékeztet azonban példányunk a Bel. brevifor¬ 
mis (Vol.) Dumort.-ra, (Dep. jurass. 3. part. Pl. I.), csakhogy ez 
sem bir teljesen a toknak ama lassanként - ! kiékiilésével mint ezt pél¬ 
dányunk mutatja s egyúttal kerekded barántmetszetet tüntet fel. Igen 
jó összhangzás mutatkozik azonban a toknak vége felé való lassan¬ 
ként kiékülését illetőleg példányunk és ama ábra közt, melyet Quen 
stedt (Jura Taf. 8. fig. 14.) közöl, s melyet ő a Bel. brevis vastag- 
féleségének tekint. 
