12 
tetn, szintúgy kisebb szögeket is, a diilési irány azonban általában 
vagy épenségesen nyugati (18 h ) vagy ezen iránytól csak keveset el¬ 
térő (19' 1 ). 
Ha e márgás palákat kövület tartalmukra figyeljük, sajnálatunkra 
meg kell győződni arról, hogy a Iviakovecz-miki főárokbau igen keve¬ 
set tartalmaznak. 
Mindenek előtt felemlítendő, hogy e márgás palák legeslegalsó ré¬ 
szében, közvetlenül a Terebr. Grestenensis tartalmú vastag padok fedő¬ 
jében, egy második rövid tokú, karcsúan végző Belemnit mutatkozott, 
mely jól egyezik meg azon alakkal, melyet Quenstedt mint Belem- 
uites brevis I. jelöl (Ceph. Tab. 23 tíg. 17) s igy nincs ok kétel¬ 
kedni, miszerint fajunkat illetőleg Belemnites acutus Mill. van 
dolgunk. 
Mintegy 10—12 mt. a Terebr. Grestenensis tartalmú rétegek fedő¬ 
jében ismét Belemnitesekre akadtam, de mig az alantabb fekvő réte¬ 
gekben talált két Belemnites rövidsége által tűnik fel, addig az itt fent 
talált Belemnitesek egyike épen az ellenkező, t. i. boszasága által vonja 
magára figyelmünket. 
Ez utóbbi példány, melynek alakja karcsú, a tok felső végén már 
igen vékony fallal bir, ott tebát sok bizonyára már nem hiányzik, leg¬ 
alsó vége pedig letört s daczára ez utóbbi körülménynek, 135 mm. 
hoszaságot mutat. Mindezek folytán a szóban forgó példányt azon 
fajhoz vélem állíthatni, melyet Quenstedt Belemnites p a x i 11 o s u s 
numi s ma lis-nak nevez. Társaságában előfordúlt egy rövid tokú Be- 
lemnit is, mely ugyan, általános alakját illetőleg, az alantabb előfordu¬ 
lótól különbözik, de a toknak alsó vége felé történendő lassankénti 
kihegyeskedését, tekintve, még igenis visszaemlékeztet a Bel. acutus eb¬ 
beli tulajdonságára. 
A fent idézett hosszú Belemnit fellépte szerint azt kell következtet¬ 
nem, hogy itt az alsó- és közép Lias közti határt túllépvén, már a kö¬ 
zép Lias rétegeivel van dolgunk. Minthogy pedig nehány méterrel alan¬ 
tabb a fent idézett Belemnites acutus Mill. még pedig jelleges 
alakban fordul elő, ezen körülmény a mellett szól, hogy az alsó-és kö- 
zép-Lias közti határ e két Belemnites leihelyei közt húzandó. 
Kint a természetben ezen határt petrographiailag jelölve nem látjuk, 
s már ezen körülmény párosulva az itt mindent ledő ős erdő jelenlétével, 
teszi lehetetlenné e két csoport térképbeli elkülönítését. 
Tovább a fedő félé haladván, szintén csak Belemnites töredékeket 
