10 
Gryphaeáknál megtörténik, kissé vá’tozékony s ka már a kinőtt példá¬ 
nyok meghatározása a Gryphaeáknál nem épen a legkönnyebb, magától 
értetődik, hogy ily kis, törpe alakoknál, melyekről itt szó van, e tekin¬ 
tetben a nehézségek még fokozódnak. De megjegyzendő, hogy figyeltem 
köztük olyanokat, melyek a Grypkaea obliqua-ra utalnak. 
Nagyságukat illetőleg túlnyomólag azon alak körűi forognak, 
melyet Quenstedt a Jura 13-ik tábláján 47. alatt ismertet meg, mint 
Grypkaea obliqua s az ott adott ábra nagyságát csak csekélységgel 
múlják felül, de figyeltem az idézett ábrához alak és nagyságra nézve 
hasonló példányokat is. Egyes példányok ellenben csőrüket oly erő 
sen görbítik be és oly karcsúak, hogy a Gryphaea arcuatára em¬ 
lékeztetnek. 
Eddigelé nincs okom ezen törpe Grypkaeákat egyéb mint egy és 
ugyanazon fajhoz tartozóknak tekinteni s igy valamennyit Gryphaea 
obliquahoz sorolom. 
Csak néhány lépésnyire a törpe Gryphaea obliqua fent említett 
első példányait tartalmazta rétegek fedőjében vastagabb padok vonják 
magukra figyelmünket, melyek szürke, homokos, csekélyebb mérvben 
íehér Csillámot tartalmazó márgás mészkőből állanak. Ez Pyritet is tar¬ 
talmaz s olykor kissé bitumenes. 
E rétegek 18 h - 10° felé dűlnek, körülbelül 35 fokkal. 
Ha az eddig tárgyalt rétegek diilési irányát és szögét tekintjük, azt lát¬ 
juk, hogy ezek a Kiakovecz-miki széntartalmú rétegtől kezdve egészen a 
törpe Gryphaea obliqua első leihelye fedőjéből említett vastag padozatú 
márgás mészkőig általában concordant helyezkedésben jelentkeznek 
és csakis a szenet tartalmazó csoport legfekvőbb homokkövei mutatkoznak 
ott, hol tőszomszédságukban a fekvőkőzet — Gneiss — bukkan nap¬ 
fényre, valamivel meredekebb (60 r j dűlési szöggel, de azért még mindig 
19 hi 10°, tehát általában nyugat felé irányult dűléssel. 
Bevallom őszintén, én, a menyire a helybeli viszonyok következte¬ 
tést vonni engednek, a széntartalmú csoport és a fedőjében következő 
tárgyalt rétegek lerakatásában netalán beállt félbeszakadást felismerni 
nem bírok; sőt épen azon nézettel bírok, hogy a szenet tartalmazó cso¬ 
port és a fedőjében következő, említett rétegek lerakatása félbeszakadás 
nélkül történt, tehát itt hézag nem létezik. 
Térjünk most az utoljára említett, vastagabb padozatú homokos 
mészkőhöz vissza. Mindenekelőtt megjegyzendő, hogy e mészkő rétegei¬ 
vel mintegy 100—120 mt. állunk a szenet tartalmazó rétegek fedőjében, 
