105 
nulat, mely quarzkavics-, agyag-, és ama Sopronynál előforduló bizo¬ 
nyos finom, fehér homokból van összetéve, szármát rétegeknek van kitün¬ 
tetve; Melanopsis Marti ni a na- s Co ng er ia-leleteim folytán 
e dombok pannoniai rétegeknek bizonyultak be. 
A pannoniai rétegek* egyrészt a „Königsschüssel- Bg.“ és az 
ennek DK ,-i folytatását képező „Sulz-Wald“ magasabb vonulatait 
képezik, mely utóbbiak a „Sulz-Lacke“-t elzárják a déli, Soprony 
felé kiterjedő alacsony területtől, másrészt pedig alkotják magát ezen 
alacsony vidéket is. A rákos-ruszti hegyvonulatot nyugatról szegélyez¬ 
vén, kisérik azt sőt annak E -i végén is, a Vulka-patak alluviumáig; 
a K.-i oldal, azaz a Fertő tava felé eltűnnek, s csak nyomai mutatkoz¬ 
nak még Okka mellett s Rákostól D. re a szőllőkben. Okkán kavics, 
Rákosnál pedig a szármát-mészkőre települő agyag az, mely valószí¬ 
nűséggel e rétegekhez számítandó. Helyenként, mint nevezetesen a 
„Kohlgraben-Wald“ Ny.-i lejtőjén magasabbra húzódnak fel, a Lajta- 
mészkövet elfedvén oly módon, hogy az csak kis részekben szigetként 
látszik ki alóluk. Vöröses quarzkavics, az említett finom, fehér homok, 
mészhomok, nagyrészt kavicsos homok, alárendelten agyag, teszik e 
pannoniai rétegeket itt össze. 
Ahol szerves maradványokat tartalmaznak, ott Melanopsisok s 
Congeriák, ritkán kis Cardi umok s Neritinák jellemzik azo¬ 
kat. Lajtamészkő-görélyeket, valamint gördült Cerithiumokat több helyt 
lehet e rétegekben látni. A már 1877-ben megfigyelt Melanopsis-dús 
conglomerátot s mészhomokkövet, melyet a Földtani Közlöny VII. 
évfolyamában megjelent jelentésben (397. 1.) röviden vázolni alkalmam 
volt, egyes pontokon a szóban lévő területen ismét találtam. E conglo- 
merát és mészhomokkő néha annyira hasonlít a szármát lerakódások 
hasonnemű kőzeteihez, hogy azokat petrografiailag egymástól megkü¬ 
lönböztetni ez esetben lehetetlen. A quarzkavics legnagyobb része biz¬ 
tosan a pannoniai rétegekhez tartozik ugyan, de vannak bizonyos ré¬ 
szei, melyek talán már a diluviumhoz számítandók. 
* A földtani felvételeknél honunkban gyakran adja elő magát az eset, hogy 
bizonyos lerakódásokat ugyan biztosan mint legfiatalabb, a szármát emelet fölött 
következő Neogent lehet megállapítani, de további positiv adatok hiányában a geo- 
log nem képes, azokat ugyanoly biztossággal az újabbi időben pontusi (Congeria), 
levantei (Paludina-rétegek) és thraciai emelet (u. n. Belvedére-rétegek) neve alatt 
megkülönbözött emeletek egyikéhez sorolni. Ily esetekben különösen mutatkozik 
annak szüksége, hogy e három emeletet gyűjtőnév alatt összefoglaljuk. Minthogy a „Cou- 
geria-rétegek“ elnevezés erre több oknál fogva helyesnek nem moudható, úgy az általá¬ 
nos, nem praejudicáló „pannoniai rétegek a -nevet választottuk, mely gyűjtőnév azért 
ajánlható, mivel tudvalevőleg e lerakódások a nagy pannoniai medenczében nagy 
elterjedést nyernek és igen szépen vannak kifejlődve. 
