107 
tck képezik a hegység magvát, melyre fiatal-harmadkori lerakódások 
települnek. 
Kis-Martontól ÉNy.-ra a „Gr. Sóiménherg I£ -felé Csillámgueisz lép 
fel. E gneisz-övben alárendelt mérvben Amphibolgneisz és Gránitgneisz 
van kiképződve. Az Amphibolgneisz chloritos lesz és sőt egészen Chlo- 
ritgneiszba megy át. A Gránitgneiss vékony réteket képez a Csillám- 
gneiszbau, ez utóbbival váltakozván, másrészt pedig protoginszerü kivá¬ 
lásokkal is érintkezvén. Miután az itt vázolt viszonyok a rákos-ruszti 
hegyvonulatban, t. i. Medgyestől Ny.-ra észleltekkel, nagy hasonlatos¬ 
ságot mutatnak, és — mint emlitém — a medgyesi kőzet szövete sem 
tisztán gránitosnak nevezhető, ez okokból — úgy hiszem — jogosult¬ 
nak tűnik fel a fent kimondott feltevés, mely szerint a medgyesi grá- 
nitos kőzet szintén csak a gneiszövben kiképezett gránitos kiválásnak 
tekintendő. 
A Csillámpala, mely a gneiszövhez csatlakozik, DNy. — ÉK.-i 
irányban vonul el, a hegység csapásirányát jelölvén. Kis-1 löílány- 
tól É. s ÉNy.-ra, a hetységüez közel, bukkan ki és húzódik E. felé 
egészen az ú. n. „szép vadász“-ig s ettől tovább ÉNy.-ra E széles 
öv K. felé keskenyebbedig a „Burgstall Bg.“ vagy „Attila vára“ E.-i 
fulytatásában egészen eltűnik, de csakhamar újra napfényre jut az ár¬ 
kok felé, a katonai lövöldétől É.-ra, honnan aztán EK. felé a „Zikerl“- 
vagy „Joacliim“-kápolnán s a „vad vadász“-on át a „Seichtlacken“-ig 
nyomozható. További ÉK.-i folytatásában eddig csak egy ponton, t. 
i. az úton Stotzingtól DK.-re, közel az ország határához constatálhattam. 
A Csillámpala e hegységben is rendesen talkos kiképezést mutat. 
A szép vadásztól NyDNy.-ra, közel a gneissöv határához, Biotitot és 
Muscovitot tartalmaz, rétegei itt ÉÉNy.-ra dűlnek s meredeken van¬ 
nak felállítva. A szövetlapok gyűrődése gyakori jelenség. A rétegek 
gyakran rosszúl vannak a felületen feltárva s néha annyira elmállva, 
hogy felületesebben megnézve, a vizsgáló nem is tartaná azokat helyt¬ 
álló alapkőzetnek. 
A Mediterrán-rétegek egyrészt szegélyezik az alaphegységet D. 
felé, azt párhuzamosan DNy.—ÉK. felé kisérvén, másrészt pedig É. 
felé azon helyenként átnyúlnak és elfedik, igen tetemes magasságig 
íelérvéD. Kis-Höflány É.-i végétől kezdve követtem azokat eddig déli 
szegélyükön t. i. Kis Marton E.-i szélén s a szt.-györgyi szőllők hatá¬ 
rán egészen a „Kaik Rgl.“-ig. A kismartoni „Jozéfa“-nyaralótól 
ÉNy.-ra s É -ra látjuk az ide tartozó lerakódásokat egyes, kisebb- 
nagyobb foltokban az alaphegységre települni. A „Burgstall Bg.“-től 
É.-ra lehet azokat egy vonulatban tovább É felé követni, hol Ny.-ra 
a „KohlbriindkMg, K. felé pedig közel a „ZikeiT £ kápolnáig elterülnek. 
