113 
lejtők, az élőbbemtől eltérőleg homok, bőm.-agyag vagy agyag által 
képeztetnek, melyek azonban kövületet nem tartalmaznak. 
Agyagos minőségben kiképezve előfordulnak a pannoniai rétegek¬ 
ben még Lajtafalvánál. Nezsidertől egész Féltoronyig találkozunk és 
pedig az alsóbb rétegben agyag vagy homokos agyaggal, mely a íödii 
felé mindinkább világos sárga, szürkés vagy rozsdásszinü s helyütt 
márgagumókat tartalmazó homokba átmegy. Fekvésük, mint ezt több 
feltárás észlelui engedi, vízszintesnek tűnik fel. Mig a mélyebb, agyagos 
részek még brackvizi zárványokat tartalmaznak, mint ezt Nezsidernél 
tapasztaltam, hol a Cardium apertum több kis példányait gyüjthettem, 
addig a homokos felső rétegek tiszta édesvízi faunát mutatnak, neveze¬ 
tesen Unió, Congeria, Helix, Planorbis, Neritina és Melauopis fajokat, 
melyek Gálos és Barátfalvánál meglehetős mennyiségben találhatók. 
Megemlitenook még e homokban előforduló agyagos vagy márgás igen 
vékony rétegek növénymaradványai, melyek a Cystoseirites-ek egyik fa¬ 
jával talán azonosíthatók lesznek. Ide számítom még a Zuránytól Mildós- 
falváig követhető zarványmentes homokot is. 
Közvetlen a homokra rakódik az e vidéken meglehetős elterje¬ 
déssel biró u. n. Belveder-kavics, mely a parndorfi sikmagaslatot egész 
terjedelmében borítja és éjszakra Nemesvölgy s egész Bergig, osztrák 
határhelységig követhető. Maradványokat, noha számtalan feltárás kí¬ 
nálkozik, nem sikerült benne találnom. 
Megemlítem még itt azon szénkutatást, mely a nezsideri, a tó 
szélén levő fürdőháznál, 1865. nyarán eszközöltetett. Egy kis vázlat 
szerint, melyet Krikler József ügyvéd ur szívességének köszönök, 
körülbelül 7 ölnyi mélységben egy 10—12 hüvelyk vékony, meg¬ 
lehetős minőségű lignites szénrétegecske mutatkozott, melynek födii- 
jét feketés és kékes tályag, felül homokkal, feküjét ismét tályag ké¬ 
pezi. Noha egyéb biztos adatok hiányzanak, úgy mégis valószínű, 
hogy egy a pannoniai emeletbe tartozó képződéssel van dolgunk; s 
mi a szén minőségét illeti, úgy talán leginkább azonosítható leend az 
újfalui (Neufeld, Sopronym.) lignittel, melynek folytatásául az itteni 
előfordulás tekintendő volna. 
A terület többi részét a diluviutn és alluvium borítja. Az döb¬ 
beni homok, agyagos homok vagy lösz s kiválóan kavicsból áll, mely 
képződés Védeny és Miklósfalvától egyrészt Pátfalu-Ilmitz-Pomogy-Szt.- 
Jánosig terjed, másrészt Szolnok-Szt.-Miklós határain vonul át; egy 
másik kisebb, E. K.-re eső része azon térséget foglalja el, mely Köp- 
csény, Körtvélyes és délről Bezenye által katároltatik; végre Nemes¬ 
völgynél és ettől délré eső Bergig vonuló keskeny része említendő, 
mely leginkább lazább, agyagos homokot tüntet fel. A löszből, mely 
