114 
főleg a fensik mélyedéseit tölti ki és ennek partjain észlelhető, sike¬ 
rült az őt jellemző csigáikon kivül még emlősállat maradványait is 
szereznem. így Miklósfalván, hol a lösz nehány méter vastagságot ér el, 
egy Rhynocerosnak, valószín illeg a R. tichorrhinusnak több csont-részeit 
nyerhettem az intézet részére. Kiemelendő egy csinosan megtartott 
felső mellső lábszár és egy alsó állkapocs balrésze fogakkal ; az első 
Schlager M, miklósfalvi tanító nr, utóbbi Jáger J. pályaőrnek ajándéka. 
Az eddigi e vidékről megjelent földtani térképeken találjuk azon ré¬ 
szét a területnek, mely Védenytől, a tó partja mentében Illmicz-Po- 
mogy- s Szt.-Andrásig húzódik, mint a panuoniai emelethez tartozó tá- 
lyag vagy kavicslerakodást kitüntetve, mi azonban tévesnek mutatko¬ 
zott. Az itteni számos s helyenkint több lábnyi mély gödrökben először 
csakis kavicsot észlelhetni, mely másrészt megint a belveder-kavicscsal 
semmi tekintetben meg nem egyezhető. A kérdéses kavics ellenkezőleg 
tökéletesen azonos a fentebb említett, mások által is diluvialisnak tar¬ 
tott kavicscsal. 
Az alluvium föllép a Duna, Lajta partja mentén s az előbbení ál¬ 
tal bekerített szigeteken, a Fertőtó keleti partján, továbbá a terület 
déli részén, a Hanságban, s vagy mint agyag, homok, kavics, úgy 
zsombék és túrfa, vagy csekély mérvben, mint a fertőtó partját vé¬ 
kony szalagként szegélyező futóhomok és mint Pátfalvánál igen kis 
térre szorítkozó, szürkés, mocsárban élő csigákat tartalmazó mésztufa. 
A nagy kiterjedéssel biró hansági turfa jelenleg tetemesebb menyiség- 
ben már csak a mngyar óvári uradalomhoz tartozó lehndorfi területnek 
Puszta-Somorjától délre eső részében nyeretik gazdasági czélokra, mint gőz- 
ekék és lokomobilok fűtésére. Átlagos vastagsága 2 méter; talpát egész 
1 m. kékes vagy sárgás, helyenkint homokos tályag képe/i, mely alatt 
kavics következik. A száradó tőzegen előtűnő kivirágzások Molnár J. 
vegyész ur szives közlése szerint nem egyebek kénsavas mésznél vagyis 
gypsznél. 
