120 
pótban leltek a sótól körülvéve és ezen burkon belül alakultak át barna¬ 
szénné, minthogy ezen körülmények között is a barnaszén-képződést 
elősegítő tényezők, u m. a nedvesség befolyása, a levegőtől való elzá¬ 
rás és bizonyos nagyságú nyomás közreműködhettek. Ez megint azt 
tételezi föl, hogy a só akkor még T folyékony, oldott állapotban volt. 
ÜDger munkálata és Reuss publicatiója az állati maradványokról 15 
eldöntötték, hogy a wieliezkai sóbányák a neogenformatíó mediterrán 
emeletéhez tartoznak. 
A mi most az erdélyi sóbányákat illeti, Hauer es Stache 16 sze 
rint Partsch kutatásainak fájdálom eddig nyilvánosságra még nem ke¬ 
rült eredményei kétségen kívül helyezték, hogy az erdélyi kősótömegek 
nem a kárpáthomokkőhöz, hanem a fiatalabb tertiarformatióhoz tartoz¬ 
nak. Posepny 17 említi ugyan, hogy az ország különböző salinar tüne¬ 
ményeinek geológiai kora különböző és hogy a só a földtani niveaujá- 
nak pontosabb mepállapitására az ezeket körülvevő rétegek kövületei 
nem szolgáltathatnak elég fölvilágositást, hanem hogy e tekintetben csak 
magok a sóterületbe zárt kövületek volnának döntők. Itt azonban csak 
kevés ismeretes adat birtokában vagyunk. Állati maradványok eddig 
csak kis mennyiségben találtattak Maros-Újvár és Torda sóbányáiban; 
melyeket Reuss 15 tanulmányozván, a wieliczkaiakkal azonosította és en¬ 
nélfogva mindkettőt egy és ugyanazon geológiai niveauba helyezi. Koch 13 
is ismertetett onnét fossiliákat. Kevésbé gyakoriabbak a növénymarad¬ 
ványok. Fichtel 19 említi, hogy a vizakna-i tárna 50-diki ölében 8 
lábnyi hosszú ágakkal ellátott fadarabot találtak, valamint Deésakna 
mellett is egyet, mely a tárnából kivéve egész kemény volt, de a leve¬ 
gőn nehány nap múlva széjjelesett. Egyéb növényi maradványról kü¬ 
lönben az irodalomban nem tétetik említés és így az általam bemutatott 
Carya costata termése az első növény volna, mely Reuss és Partsch 
állításai mellett bizonyítana. 
III. 
Carya costata ( Sternbery ) Unger. 
C. costata, putamine subrotundo compresso longetudinaliter acute 
costato apice utplurimum retuso, pericarpio laevis apice retuso et stel- 
15 lteuss, Sitzungsb. ü. k. k. Akad. d. Wiss. in Wien. LV. 
10 Hauer u. Stache, Geologie Siebenbürgens. 1863. p. 102. 
17 Posepny, Studien aus d. Salinar-Gebiete Siebenbürgens. Jhrb. d. k. k. geo!. 
R. A. Wien 1871. XXI. p. 158. 173. 
18 Kocli A. Kövületek a marosujvári sótelepet fedő tályagból és márgából. 
Erdélyi muzeum III. 1876. p. 74—5. 
19 Fichtel,Nachricht von den VersteinerungendesGrossfürstenthums Siebenbürgens. 
