130 
ez által sikerült ezen roppant szelvénynek oly teljes képét adui, minőt 
a munkához mellékelt IV. táblán látunk ; a szerves lények sorozata s 
elosztása az I. táblában van összeállítva. Megjegyezzük, hogy az allu- 
vialis lerakódás alatt következő 3.—32 rétegek faunája (tulnyomólag 
foraminifera-fajok) a badeni möllersdorfi és wieliczkai rétegek faunájá¬ 
val sokban összevág; eszerint itt a második vagy felső mediter- 
r a n emelettel van dolgunk. Az alatta fekvő édesvizi réteg (Chara 
Escheri Br. magvaival s Ostracodákkal) a mediterrán s oligocan idő¬ 
szakok között létezett szárazföldet, vagy a mint említettük, az uj sü- 
lyedés kezdetét jelöli. Ettől le a kisczelli tályag (alsó oligocan) jól 
jellegezett vastag lerakodásáig oly rétegek következnek, melyeket a 
benne talált kövületek, főleg foraminiferák alapján a felső Oligocáuhez 
kell számítani. 
Látjuk tehát, hogy a feltárt rétegsorozatban három geológiai fő¬ 
korszaknak képviselői szerepelnek: az 1—3. rétegek a mostkorhoz, al- 
luvium, a 3 — 55. a harmadkorhoz s végre az 59. réteg, a fődolomit a 
másodkor kezdő osztályához, a triászhoz tartozik. 
Megemlítendő, hogy a rétegek fekvése, a mint a körfúróval tett 
kísérletek bizonyítják, tökéletesen vízszintes. Eszerint az Oligocan ten¬ 
ger fenekét, melynek darabjait a budai hegységben elvetődve s fel- 
egyenesitve találjuk, itt, a Duna bal partján még zavartalan, csak 
szintájában lassan s többszörös ingadozásnak alávetett helyzetben ér¬ 
tük el. 
Nem kevésbé érdekes, mint eme földtani s őslénytani adatok, a 
fúrás folyamában gyakran eszközölt hőmérések eredménye, mely a 
melegnek a hőség felé rendkívül gyors növekedését jelzi. Mert mig 
rendesen (Bischof szerint) körülbelül 30 méternyi mélységre számít¬ 
hatni a hőnek egy C. fokkal való emelkedését, itt ezen fokozódás már 
12'61 m mélység különbségnek felel meg. Kétséget sem szenved, hogy 
ezen rendellenességet magával a hévforrás létezésével okozatos össze¬ 
függésbe kell hoznunk és igen valószínű, hogy a két jelenségnek tá¬ 
volabbi okát a dunai traehytterület szomszédságába kelljen keresni s 
igy az összes budapesti hévvizek fellépésében a harmadkori eruptív te¬ 
vékenység gyenge utánhatásaként tekinteni. Midőn azonban a szerző 
ama nagy eruptív folyamatoknak egyszersmind az egész budai hegység 
alkotását, azaz a rétegek szétrepesztését s fölemelését tulajdonítja (3. 
1.), kénytelenek vagyunk a vulkáni működésről ma már általánosan 
elfogadott nézetek alapján, véleményétől eltérni és úgy hiszszük, hogy 
az ott idézett geológiai tekintélyek a tételnek ilyetén fogalmazását ue- 
liezen vallják a magukénak. 
A városligeti hévviz vegyi összetételét Molnár J. ur vizsgálta meg; 
