133 
Berichte an die kön. ung. Seebehörde in Fiume über die am 
Bord dér Dampf'yacht „Deli“ und des Dampfbootes „Nautilus“ im Zeit- 
ranme von 1874—1877 durchgefürten physikalischen Untersuchun- 
gen im Adriatischen Meere. 1—4. Ibiimé, 1875-1878. 
A ra. kir. tengerészeti hivatal Fiúméban 1874— 1877-iki években 
Staklberger, Wolf, Luksch és Köttstorfer tengerész-akadémiai tanárok 
által fizikai kutatásokat eszközöltetett az adriai tengerben, mely kuta¬ 
tások eredményei négy külön füzetekben foglalt jelentésekben feküsz- 
nek előttünk. 
Ezen expeditió rendelkezésére állottak fölváltva a m. kir. gyors¬ 
gőzösök, „Nautilus“ és „Deli -1 , a kutatások főleg az adriai tenger 
víz bőmérsékére, fajsúlyára és sótartalmára, valamint vegyelemzésére 
terjedtek az adriai tenger különféle pontjaiban és mélységeiben; to¬ 
vábbá kísérletek eszközöltettek a Sta'nlberger-féle szállítható apály- és 
dagály-mérővel, valamint áramlat-figyelések is tétetettek. 
Ezen figyelések számos táblázatos kimutatásokban vannak össze¬ 
állítva, azonkívül az egyszerű vonalok több szelvényekben vannak ki¬ 
tüntetve, valamint a viz hőmérséke és sótartalma is graphiai tábláza¬ 
tokban (görbékkel) vaunak előtüutetve. Az ezeu kutatásokhoz haszná't 
eszközök, valamint a kutatásoknál követett eljárás szintén részletesen 
leírattak és a különféle irányban tett kirándulások átuézetes tér¬ 
képekkel illustrálva vannak. 
Az első jelentés egy előzetes expeditióra vonatkozik, mely 
1874 nyarán az adriai tenger keleti partja hosszában tétetett. 
A viz hőmérsékére nézve a nyert tapasztalatok alapján következ¬ 
tethetni, hogy a dalmáti vizekben a kőmérsék nyílt tengerben és szé¬ 
les csatornákban magasabb, mint közel a parthoz vagy keskeny csa¬ 
tornákban. (Lásd az egyenkevii vonalakat. IV. tábla.) 
Feltűnő továbbá az, hogy gyakran kevésbbé sótartalmú vizet 
észleltek sósabb viz alatt, mint ezt a 13. számú táblázatból kivehetni; 
t. i. Duboca mellett, a lesinai csatornában a sótartalom egész 24 
Fádén (24 bécsi öl) mélységig növekszik és innét mélyebbre a fenék 
felé a sótartalom apad. 
Miután azonban itt a figyelések csatornákban tétettek, lehetséges, 
hogy ezen tünemény a tengerfenékről felbugyogó édesvízi forrásokban 
találja magyarázatát. Itt azonban megjegyzendő, hogy már 1873-ban 
Wyville Thomson tanár, a világhírű Challenger-expeditió vezetője a 
tengerfenék közelében szintén kevésbbé sós vizet észlelt. 
A második jelentés az Adria éjszaki medenczéjében eszközölt ku- 
9 * 
