134 
tatásokról szól, melyek 1875 nyarán tétettek. Itt nagyon érdeke¬ 
sek a közölt egyenkevü vonalak, melyek 4 szelvényekben tüntettetnek 
elő, t. i. I. Triest Sansego, II. Fiume-Sansego, III. Fiume-Dolfin, IV. 
Fiume Lukovac. Ezek szerint következtetni leket, kogy a kőmérsék a 
vizsgált vizekben és pedig augusztus és szeptember hónapokban annál 
magasabb, minél tovább haladunk a magyar horvát tengerparttól nyu¬ 
gat felé. Továbbá megállapittatott, kogy az Adria éjszaki medenczéjébeu 
a fiumei öböl, a zenggi csatorna, valamint a Quarnerolo vizei a leg¬ 
alacsonyabb hőmérséket mutatják. A mellékelt III. táblából 1. görbe 
(Cherso) az vehető ki, hogy a legnagyobb sótartalom a fiumei öböl¬ 
ben találtatik, körülbelül az átlag 30 öl mély vizréteg közepében. 
A sótartalom növekvése ezen maximum eléréséig a vízfelületről nagyon 
hirtelen. A közepétől a fenék felé gyors apadás mutatkozik, mely tü¬ 
neményt tengeralatti források okozzák, ép úgy mint a felületen lévő 
víz édesedését a Fiumara és a többi partfolyöknak köszönik, 
A feltűnő ellentétek tehát, melyek a nyílt tenger vizei és a fiumei 
öböl vizei közt mutatkoznak, a következők: az elsőknél magasabb hő- 
rnérsék és nagyobb sótartalom hirtelen apadással a mélység felé; — 
az utóbbiaknál pedig alacsonyabb hőmérsék (főleg a fenekén) és éde- 
sedés úgy a felületen mint a mélységben. 
A folytatott kutatások mutatták továbbá, hogy a nyílt tengeren, 
Sansego mellett, — uralkodó viszonyok ellenében, egyrészt a fiumei öböl 
és a zenggi csatorna a legalacsonyabb hőmérsékkel és édesedéssel a 
fenéken, másrészt a trieszti öböl a legmagasabb hőmérsékkel és leg¬ 
nagyobb édesedéssel a felületen, a legfeltűnőbb eltéréseket mutatják. 
A Quarnero, Quarnerolo és az isztriai part területei azonban az átme¬ 
netet képezik. 
A harmadik jelentés az adriai tengerben az 187ö-ik nyarán tett 
vizsgálatok eredményeiről szól. Az itt leirt expeditió terjedt Fiúmétól 
Pólóba, Velenczébe és innét lefelé az olasz part hosszában Ancona, 
Isoli Tremiti, Bari, Brindisi és innét át az albániai partra Aulona 
bőibe, innét vissza, felfelé az albániai, dalmát és magyar-horvát ten¬ 
gerpart hosszában Fiúméba. 
Ezen kutatások alapján konstatáltatok, hogy nemcsak az Adria 
éjszaknyugati medenczéből délkeleti irányban egy édesített vizáramlat 
létezik, hanem azt is, hogy ezen áramlat minél továbbra halad, annál 
iukább simul az olasz parthoz és a mélyebben fekvő vizrétegeket foly¬ 
ton arra indítja, hogy a tovamozgásban résztvegyenek. 
A két szelvényből (III. és IV. tábla) Velencze-Brindisi, tisztán 
kivehető, hogy a hőfok haladása a mélyebb rétegekbe összhaugzásban 
áll az édese lés mélyebbre haladásával és ezek után következtetni le- 
