1 ?3 
á völgy a szerint szükebbedik vagy szélesbedik, a mint majd szilár¬ 
dabb, majd puhább kőzeteken tör keresztül. A Szamos folyó régi lerakó¬ 
dásainak lejtfokszerü maradványai a jelenlegi völgyfenék feletti külön¬ 
böző magasságban vonulnak el a folyó mindkét partján és a folyómeder 
kivájásának egyes időszakait jelölik; részben tekintélyes kiterjedéssel 
bírnak. Ezen lejtfokok a valódi folyólerakódásokat jellemző szerkezetet 
mutatják; alul durva hömpölyökből, fölfelé kisebb és kisebbekből állnak, 
mig legfelűl szívós agyagtakaró fedi a lerakódást. Vastagságuk nem 
ritkán 6—8 ölre rúg. Csakis magas fekvésüknél fogva választottam ki 
mint diluviumot a Szamos régi völgyfenekének e maradványait. 
A következőben átnézetet akarok nyújtani az óharmadkori réteg¬ 
sorozat tagozulásáról, a mint ez a Szamos áttörésében és a vele csatla¬ 
kozó völgyekben tisztán látható szelvényekben minden kétséget kizáró 
alakban fel van tárva, kellő alkalommal hozzáfűzvén néhány megjegy¬ 
zést az egyes tagoknak felvételi területemen való további elterjedésére 
és viselkedésére nézve. 
Az áttekintés könnyebbitésére szolgál az 1. táblán levő két szelvény¬ 
rajz, melyek a táborkari térkép léptéke (1 : 28800) szerint a magas¬ 
ságnak és hosszúságnak egyenlő arányában vannak készítve. 
Az 1. ábrán látható szelvény a Rákóczy-hegyen keresztül, a ré¬ 
tegcsapásra harántosan, E.-É.-Ny.-tól D.-D.-K.-re vonul; ebben az óhar¬ 
madkori rétegösszlet cocán tagjainak legnagyobb részét lehet áttekin¬ 
teni, a mint a Szamos jobb partján a Róna mellett levő diluviális 
lejtfok éj szaki sarkától (Nagy-Groroszló felett) kezdve a La Stuga- 
hegység déli fokáig, a Szamos kanyarulatáig, vannak feltárva. E 
szelvény a természetben kívánni valót sem hágy, a mi a feltárás 
világos voltát illeti; mint valamely könyvnek levelei úgy ütik ki 
magukat itt a rétegek a Szamos meredek partjának hosszában és szé¬ 
lien nyomozható egy pad a másik felett. A rétegek D. és D.-D.-Ny.- 
között kh. 15—20° szög alatt dűlnek és ha a folyó mentének ellenében 
fölfelé haladunk, a mélyebb rétegektől a magasabbakhoz jutunk. Kez¬ 
detben az uralkodó csapás irány csaknem Ny., a dőlés 15—18° D.; 
tovább D. felé, a fedőhöz közelebb, a rétegek csapása kissé D.-re fordul 
és dőlésük is a folyó kanyarulat szomszédságában meredekebbé válik, 
t. i. mintegy 20° D.-D.-K.-nek. 
A második szelvény az előbbihez folytatólag kissé nyugotra csat¬ 
lakozik s a Szamos balpartján, az Egregyvölgy torkolatától kezdve, a 
nevezett és az Almásvölgy között lévő hegyvidéken keresztül, a réteg¬ 
csapásra harántosan D.-K. felé húzódik; az imént leirt szelvény felső 
rétegeit valamint az ezekre következő rétegsorozatot metszi át az óhar¬ 
madkori határ hegy ségnek területembe benyúló legfelső rétegeikig. A Sza- 
