175 
Az erdélyi eocánnek szóban forgó legalsó csoportja a magyar- 
erdélyi határhegység azon részének, mely múlt évi felvételi területembe 
esik, csak éjszak-iiyugoti végén bukkan ki, itt azonban tetemes elterje¬ 
dést foglal el a külszínen. É. felé közvetlenül a czikói hegység kristályos 
pala-rétegeihez csatlakozik, innen pedig D. felé a Szamosáttörés két ol¬ 
dalán egész a Szamos kanyarulatáig Zsibó és Róna fölött terjed. A 
Szamos jobb partján a La Stuga-hegységnek alsó menedékes lejtőit ké¬ 
pezi, mig a túlsó parton a nyugotra fekvő szilágyi medencze neogen- 
képződéseig terjed; ezek iránt csaknem egyenes határvonallal végző¬ 
dik, mely a czikói palasziget nyugoti szélétől, Benedek-falvánál, jófor¬ 
mán déli, csak kissé Ny.-ra hajló irányban Kucsón át húzódván, az 
utóbhi helységtől D.-re a Dumbrava-hegység főgerinczét nyűgöt felé ha¬ 
tárolja. Az imént emlitett Dumbrava-hegységben az ó-harmadkoru határ- 
hegység főgerincze, a La Sí uga-hegységtől jővén a Szamosáttörés bal 
oldalán Ny. irányban tov bb vöm, A tarka-agyag stb. csoportjának 
rétegei a czikói palasziget közelében kezdetben D.-Ny. felé csapnak, 
messzebben D.-re fordulnak, vonulatuk további folytatásában Nagy-Go- 
roszló és a Szamoskanyarillat között a folyó medrén Ny.—D.-D.-Ny. 
irányban átvágnak és végre a Szamos balparti területén kampó módra 
E. felé fordulnak akkép, hogy a rétegek dőlése kifelé van irányozva. A 
rétegeknek eme vonulása gyakran, főkép a határhegység azon részei¬ 
ben, melyeknek csapásiránya a rendes D-Ny.-i főiránytól inkább 
eltér, a rétegeknek meredekebb helybeli felegyenesedésével jár. Úgy 
a csapás, mint a dőlés irányában mutatkozó ingadozásokat az ó-kar- 
madkori rétegsorozatnak következő tagjai is követik, de úgy, hogy 
az eltérés a hegység átlagos csapásirányától az egész ó-harmadkoru so¬ 
rozatnak legfelső tagjai felé mindinkább elenyészik. 
A rétegek felegyenesedése a fentem litett határvonal hosszában, kü¬ 
lönösen az eocánösszlet felsőbb tagjain, a Dumbrava-hegység nyugoti végén 
is mutatkozik. Eme határvonal bizonyára egy vetődési hasadékot is je¬ 
lez és alig lehetne puszta véletlennek tulajdonítani azt, hogy területünk 
trachytos kitöréseinek egyrésze, a mojgrádi Magúra és a szomszédi Po- 
met-hegynek Augitandesitjei ama vonal meghosszabbítására igen ponto¬ 
san esnek. 
A tarka agyag csoportjának összes vastagságát, keveset számítva 
is, legalább 7—800 ölre kell becsülni, a mennyire ez a vastagság a mel¬ 
lékelt Szamos-parti szelvényben, a Kákóezy-hegy tövétől egész a rónai 
diluviál lerakódás éjszaki végéig, az egymásra szabályosan rakódott 
padokban fel van tárva. A folyót lefelé követve, a talajt csak hiányo¬ 
san feltárva találjuk; de az egyes helyek, hol a kőzet helyt állva lát¬ 
ható, a földnek általában vöröses színezetével együtt arra mutatnak, 
