181 
Fistulana sp. 
Eupatagus Haynaldi Pávay sp. 
Nummulites perforata d’Orb. 
„ Lueasana Defr. 
A Rákóczy-csoport felső részében, mely a Perforata-rétegek fölött 
fekszik, a uummulitok ismét egészen a háttérbe szorulnak. Gazdag kö¬ 
vülettartalmuknál fogva itt különösen azon lágyabb homokos rétegek 
tűnnek ki, melyek közvetlenül a szilárd Rákóczy-homokkő alatt vannak. 
Ezekben gyakoriak a puhatestü állatok maradványai; rajtuk kiviil még 
egyes Echinidák és itt-ott rákollók fordulnak elő. 
Maga a Rákóczy-homokkő csak kevés oly kövületet tartalmaz, 
melyeket a puszta szem felismerheti; ezek többnyire oly fajokhoz va¬ 
lók, melyek már a mélyebb rétegekben is előfordulnak. 
A kövületek közül, melyeket a Rákóczy-csoport felső rétegeiből 
részint a Szamos áttörésénél, részint területem egyéb pontjain ama ré¬ 
tegek folytatásában gyűjtöttem, a következőket emelem ki: 
Terebellum sp. 
Fusus cfr. unicarinatus Desli. 
Turritella iinbrieataria Lmk. 
Delphinula lima Desh. 
Ostrea orientalis Mayer sp. nov. 
„ cfr. cymbula Lmk. 
Anomía cfr. Casanovei Desh. 
Pecten Stachei nob. sp. nov. 
Vulsella Kochi nob. sp. nov. 
Cliama calcarata Lmk. 
Panopaea corrugata Dix. 
Eupatagus transilvanicus nob. sp. nov. 
„ cfr. Haynaldi Páv. sp. 
„ gibbosus nob. sp. nov. 
Fel akarom még emliteni egy A I v e o I i n a-fajnak igen bőséges 
előfordulását a Rákóczy-homokkőnek mikroskopiai foraminiferákhan gaz¬ 
dag, keskeny mészkő küzfekveteiben; ilynemű fckveteket találtam a 
Szamos áttörésének bal partján, a Siantiulu-hegy északi lejtőjén, az első 
kőfejtőben, melyre az ember Zsibóról az országúton Őrmező felé menve, 
jobb kézt akad. 
Az idézett szerves maradványok, összetartva a fölebb következő 
cocán sziutájakra alapított bizonyítékokkal, kétségtelenné teszik azt, hogy 
a Rákóczy-csoport — legalább a mi középső és felső részét illeti — a 
középeocánhe z, vagyis Mayer K. szerint a párizsi emelethez 
tartozik, melynek fontosabb képviselői a durvamész csoportja és ennek 
