185 
körülmény tengeri lerakódásra utalna; azonban e következtetés nem 
alkalmazható a csoportnak területünkön való egész kiterjedésére, sem 
összes rétegeire; ugyanis a Porta Meszesinától D.-re, a Meszes-hegy- 
vonulat É. végén, a legdélnyugotra fekvő elszórt mojgrádi parasztházak 
tájékán, hol a Yártelek-brédi völgy egy pár legszélső forrás-ága száll 
le a határhegység eocan területéből, sikerült az ezen a vidéken szépen 
feltárt turbuczai rétegekben több ízben márgás és meszes fekveteket fel¬ 
találnom, melyek csak édesvízi csigáknak (Limnaeus, Planorbis) marad¬ 
ványait tartalmazzák; ezek voltak általában az egyetlen szerves nyo¬ 
mok, melyeket e vidéken a szóban forgó rétegcsoportban feltalálhattam. 
Itt van ama eoeánbeli felső édesvízi szintój, melyre már előbb utaltam. 
A csigamaradékok nem épen gyakran és — sajnos — igen rósz megtartási 
állapotban fordulnak elő; azonban úgy látszik, a rónai édesvízi mészkő¬ 
ben és márgában találhatóktól nem térnek el lényegesen. Petrographiai 
tekintetben is a két rétegsor között nagy a hasonlatosság. Csakhogy a 
rétegek szintája lényegesen különböző. A Mojgrád melletti feltárások e 
tekintetben igen világosak és az említett édesvízi csigákat tartalmazó 
zöld agyagnak és márgás, meszes közfekveteinek úgy petrographiai mi¬ 
nősége, valamint fekvése szerint — a Perforata-padot tartalmazó Rákóczy 
csoport, mint fekü és a Szamosparti mészben gazdag felső eocántagok 
mint fedő, között — kétség sem foroghat fenn, hogy itt az ugyanazon 
képlettagok közé ékelt turbuczai rétegek folytatásával van dolgunk. 
A turbuczai rétegek legfelső részében, a legközelebbi 4. alatt tár¬ 
gyalandó rétegcsoport határán fekszik a nyugoterdélyi eocánhegység 
második gypszszint áj a, melyre már fentebbi megjegyzésem utal. 
Ez a gypszszintáj területem éjszaki részében, a La Stuga- és Dumbrava- 
hegységben, már csak nyomokban mutatkozik, (a Szamos áttörésénél és 
a szomszéd árkokban épen csak még felismerhetővé teszi egy igen keskeny 
gypszfekvet, mely a következő rétegcsoport első, Anomiákban gazdag, 
padja alatt mutatkozik), ellenben messzebb D.-re tekintélyes kifejlődésre 
vergődik. Eme szintájhoz tartozik itt először is a Porta Meszesina alsó 
részében látható vastag és majdnem függőlegesen álló gypsztelep; tovább 
D.-re több egymás fölött települő s részben tetemes vastagságú gypsz- 
fekvetet zár körül, melyek területünkön a Meszes hegyvonulat éjszaki 
végén vannak feltárva. Kolozsvár területén is ki van képezve ez a gyp- 
szes szintáj és ott egész kétségtelenül a mérai gypsztelepek képezik 
képviselőit. 
Az eocánösszletnek azon része, mely az imént tárgyalt rétegek 
fölött következik, túlnyomóan mészben gazdag kőzetekből áll és számos 
tengeri állatmaradékot tartalmaz. Három alosztályra szakad, melyeket 
Kolozsvár területén is egészen hasonló minőségben ismerünk. Ezen osz- 
13 * 
