213 
Az ardói czinkércz-fekhely geológiai viszonyairól. 
Stiirzenbaum Józseftől. 
(Előadva a magyarhoni fülűt, társulat f. é. február hú 5-én tartott szakülésén.) 
Az 1877-ki tavaszszal alkalmam volt az ardói — Grömör m. — 
czinkércz-előfordulást megtekinteni, melyről már Maderspacli L. ur a 
„Földtani Közlöny" VII. (1877.) évfolyamában „A Pelsőcz-Ardói czink- 
és gálma fekhelyek" czim alatt körülményesebben, kivonatosan pedig 
a „Verhandl. dér k. k. geol. R.-Anstalt“ 1877. évf. 268 1. értekezett. 
Legyen szabad ezennel előadnom e kirándulás alkalmával szerzett ada¬ 
tokat, melyek a nevezett fekhely geológiai viszonyaira vonatkoznak. 
Mint már az emlitett értekezésből tudjuk, nagyobb és tájékozást 
nyújtó feltárással csak a Bányiszka-völgyben mély esztett u.f n. Román- 
akna s az ettől délre, csekély távolságra, mintegy 190 méternyire 
fekvő ereszke bir. Ezekben látni, hogy az ércztartalmu, sárgás vagy 
szürkés Dolomitnak féklljét egy világos, födüjét pedig egysötétes szürke 
vagy inkább feketés, mészpáterektől áthatott Mészkő képezi. Fontos 
lenne tehát megtudni ezeknek földtani állását; de miután sem az egyik¬ 
ben, sem a másikban kövületek nem voltak találhatók, úgy azok osztá¬ 
lyozása csakis a rétegviszony és analógia alapján állapítható meg. Erre 
nézve fölvilágositásul szolgálhat a következő rétegcsoport. 
a) Ha az ardói templomnál végződő Bányiszka völgyet, balpartján 
fölfelé haladva, a Román-aknáig követjük, úgy legelőbb, közvetlen a 
templom alatt, egy finom szemcséjű, világos szürke, több méternyi vas¬ 
tag mészkővel találkozunk, mely telve meg telve van apró, a Posidono- 
myákhoz hasonlító kagylókkal. 
b) Ezt követi egy teljesen hasonló, legfeljebb egy méternyi vastag 
mészkőpad, mely szinte, számra ugyan csekélyebb, de nagyobb alakú 
Posidonomyákat, leginkább a P. pannonicához hasonló fajt tartalmaz ; 
túlnyomólag azonban és tömérdek sokaságban Halobiát vagy Daonellát. 
Ezek közül legtöbb a Halobia distincta Mojs. csoportjához tartozó H. 
celticával volna azonosítható. Daczára annak, hogy e mészkő csakúgy 
hemzseg a kövületek sokaságától, úgy, sajnos, még sem sikerült egy tel¬ 
jes ép példányt nyernem, mely biztos meghatározásra alkalmatos lenne. 
E képződéseket éjszakra, Pelsőcztől keletre az u. n. Pisik-völgyben 
is sikerült találnom, hol az emlitett maradványokon kívül azonban még 
gasteropoda-töredékeket s ritkábban, a mállóit fölületen és csak átmet- 
szetekben számos és alacsony tekervényeket mutató apró Ammonita-fajt 
