40 ) 
kát vet. Az Erdély keleti határán fakadó savanyúvizek többnyire cal- 
cimnot és maguesi irmot sokkal nagyobb mennyiségben tartalmaznak, 
mint alkálit, tehát túlnyomólag földes savanyúvizek; ott azonban, hol e 
források az erdélyi medenczéhez közelednek, azoknak konyhasó tartalma 
igen tetemes. A Kárpátok éjszaki részén, névszerint Bereg megyében a 
savanyúvizek sok szénsavas nátriumot tartalmaznak; e vegyidéinek re¬ 
latív és absolut mennyisége itt a legnagyobb, úgy, hogy a beregmegyei 
savanyúvizek — a melyek t. i. eddig vizsgálva vaunak — hazánk 
leggazdagabb égvényes savanyúvizeihez tartoznak. 
Atalában véve sokat lehetne még a többi csoportokról is mondani, 
de mindezekből következtetéseket vonni mindaddig nem tanácsos, inig a 
kellő mennyiségű elemzések minden vidékről rendelkezésünkre nem 
állanak. Bernáth József. 
VII. 
Egy új Mammuth-lelet. * 
A „Pesti Napló“ f. évi okt. 6-iki 240. sz. esti lapjában Lehóczky 
Tivadar ur figyelmünket egy Dobóbél (Tornám.) határában, a í. évi 
jun. 3-iki nagy zápor alkalmával felszínre került ős-állat maradványokra 
hívta fel. A fenti napon ugyanis „Dobóbél község északi határában lévő 
hegyekről lezuhanó vizár mély árkot mosván, abban másnap egy rákói 
gazda, mintegy három lábnyi mélyen, homokrétegben, a szokatlan nagy¬ 
ságú csontvázat megpillantotta s azt más odaérkezett lakosokkal bal¬ 
tákkal szépen össze is tördelte, úgy, hogy ép darabot alig lehetett 
találni/ 1 
A m. kir. földtani intézet utána járt e figyelmeztetés folytán a 
dolognak, mely utánjárásnak annyiban lett eredménye, hogy Pongrácz 
Jenő komiját! birtokos ur beküldte megtekintés végett a birtokában lévő 
darabokat: egy fél álkapcsot, fogtöredéket, koponya részletet, lábszár 
és borda töredékeket, melyek már első tekintetre, minden kétséget ki¬ 
zárólag, M a m m u t h (Ele p h a s p r i m i g e n i u s Blum.) és nem 
Mastodon — mint azt Lehóczky ur fentebbi közleményében állítja — 
maradványoknak bizonyultak be. A beküldött csonttöredékek különben 
egy fiatal egyéntől származnak és — mint ezt Pongrácz ur levelében 
közli — „a köznép elbeszélése után jóformán az egész csontváznak 
meg kellett lenni, de a mit el nem hordtak, szét nem zúztak, egy új 
felhőszakadás által támadt vizroham eltemette/ 1 
Sajnos, hogy nálunk az ilyfélc leleteknek ez a sorsa, a melyek 
különben csekély fáradtsággal a tudománynak megmenthetők és gyü¬ 
mölcsözővé tehetők lennének! . ts. 
* Közölve a magy. fölét. társ. f. évi november hó 5-én tart. szaküiésén. 
