Az ábrák magyarázata. 
(A III. táblához.) 
1. ábr. Kitűnő csoporija részben egészen ' szabadon bennőtt Augitkristályoknak; 
alapanyaguk egyszerű fényben teljesen színtelen, polarizált fényben azonban 
finom szemcsés, helyenként foltos s az úgynevezett Felsitre emlékeztető ki- 
nézéssel bir ; itt bizonyosan egy az idők folyama alatt űvegtelenedett magma- 
maradékkal van dolgunk. A balra eső három kristály valamint a jobb 
alsó rarokban levő kettő többé-kevésbbé a főtengelylyel egyközös metsze¬ 
tek, mig a gyönyörű szabad kristály a jobb oldalon, közép magasságban 
és a tőle kissé balra eső két kisebb kristály a főtengelyre függélyes met¬ 
szeteket képviselnek. Az Augit Chloritra való elváltozásának módja olyan 
szembetűnő, hogy azt ezen a helyen újólag magyarázni fölöslegesnek tartom 
(lásd a szöveget). A fekete nagyszem Pyrit, mig az Augit fekete zárványai 
Magnetitszemek. 
2. ábr. Két bunkó alakú Augitkristály, melyek egyike egész sorát olyan hézagok¬ 
nak tünteti fel, melyeknek falai a terminál lapok positiv és negatív alakját 
mutatják. Ezeken kivül van még Földpát, a ,,chloritos ásvány 11 és Magnetit. 
3. ábr. Félkörben meghajtó: t Augitegyén, melynek külső széléhez bunkóalaku Au- 
gitok legyezőszerü csoportja illeszkedett. 
4. ábr. Egy kissé tökéletlen képződésü Földpátlécz, melynek mind a két oldalán 
számos apró Augitjegccz függélyesen ül. 
5. ábr. Egy Földpát- és Augitjegeczek közé beékelt üvegrészlet, melynek kerületén 
arra függélyesen, közepén pedig koszorú alakban a Chloritképződés megindult. 
6 . ábr. Egy sokszorosan összetett Magnetit. 
Valamennyi ábra szabadkézzel lett rajzolva; a nagyításra egy Rosenbusch H. 
3 szem- 
utasitásai szerint Fuess Ií. által készített górcső ^ tár gyi lencséje volt alkalmazva. 
A kőzetpéldány és a belőle készített vékony csiszolatok jelenleg a budapesti 
egyetemi ásványkőzettani intézet tulajdonát képezik. 
Erklárung dei Abbildungen. 
(Zu Tafel III.) 
Fig. 1. Eíne ausgezeichnete Gruppé von zum Theil ganz frei eingewachsenen Au- 
gitkrystallen. Die Grundmasse, in dér die Krystalle eingebettet sind, ist im 
einfachen Lichte vollkommen farblos, im polaris rten Lichte zeigt dieselbe 
jedoch ein höchst feingekörntes, stellenweise fleckiges, im Ganzén dem „Fel- 
sit“ nicht unáhnliches Aussehen ; wahrscheinlich ein im Laufe dér Zeit de- 
vitrifieirter Glasüberrest. Die drei Krystalle links, sowie die zwei freien in 
dér rechten unteren Ecke sind Schnitte mehr-weniger parallel dér Hauptaxe, 
wáhrend dér piiichtige freie Krystall rechts in dér Mitte und die zwei klei- 
nen etwas unvollkommenen Krystalle links davon Schnitte senkrecht zűr 
Hauptaxe darstellen. Die Art und Weise dér Umwandlung des Augites in 
das „chloritische Mineral" ist zu sehr in die Augen fallend, als dass ich es 
un dieser Stelle nochmals erklaren sollte (Vergl. Text). Das grosse schwarze 
Korn ist Pyrit, wáhrend die Einschlüsse des Augites Magnetite sind. 
Fig. 2. Zwei keulenförmige Augitkrystalle, von denen dér eine eine Reihe von 
Hohlráumen aufweist, dérén Wandungen die positiven und negativen Formen 
dér lerminalen Fláchén wiederholen. Ausserdem noch Feldspath, das „chlo¬ 
ritische Mineral“ und Magnetit. 
Fig. 3. Ein im Halbkreise gebogenes Augit-Individuum, an dessen Aussenseite sich 
eine fácherförmige Parthie keulenförmieer Krystalle ansetzte. 
Fig. 4. Eine etwas unvollkommen ausgebildete Feldspathleiste, auf dessen beide 
Seiten sich zahlreiche Augitkrystá'chen senkrecht ansetzten. 
Fig. 5. Ein zwischen Feldspath- und Augitkrystalle eingeklemmtes Stück Glasmasse, 
in dér die „Chlorit“-Bildung an den Rándern senkrecht auf dieselben, in 
dér Miite aber kranzförmig begonnen hat. 
Fig. 6 . Ein polysynthetischer Magnetit. 
Sámmtliche Abbildungen wurden aus freier Hand gezeichnet; die dabei be- 
3 Ocular 
nützte Vergrüsserung war 4 Objecdv an s Dac ^ ^ en •^■ n S a ' :)en von H. Rosenbusch 
von R. Fuess angefertigten Instrumentes. 
Das Gestein und die davon angefertigten DiinDSchliffe bilden gegenwártig das 
Eigenthum des mineralogisch-petrograpbischen Institutes dér Universitat in Budapest. 
