15 
szélesebb, valamint az él, mely felületén átvonul, mindinkább 
szélesebb, mig - itt ugyanazon kiterjedésű marad. A lerajzolt 
példánynál az egyik alsó szél igen elhajlott, mig a másik 
egészen metszett élt tüntet elő; az árpádi példány pedig egy 
szabályos trapezoid. A „Journal de Conchyliologie“ 5-ik köte¬ 
tében leirt cardium edentulum nagyságbani eltérése lenne 
még felemlítendő, a mennyiben annak nagyobb szélességi-, mint 
hossz-kiterjedése van. 
Az elsoroltak lennének a főbb eltérési pontok a leirt kö¬ 
vületek között, ezek azonban nem oly lényegesek, hogy ezen 
kövületet ezektől egészen eltérő, uj fajnak lehetne nevezni. 
A másik érdekes kövület, mely szintén Árpádról, a már- 
gásabb részekből való, a „Valenciennesia annulata.“ E köviile; 
felemlitése annál is érdekesebb, minthogy uj bizonyítékául szolt 
gál Hantken Miksa igazgató úr a magyar tudományos Aeademia 
legközelebbi gyűlésén felolvasott azon állításának dr. Lenz Oszkár 
nézete ellenében. Ugyanis Lenz úr a bécsi cs. k. földtani in¬ 
tézet 1873-ik évkönyvének Ill-ik füzetében a Fruska-Gora 
hegységről szóló értekezletében, a beocsini márgát, melyben a 
Valenciennesia annulatát találta, a szármát! emeletbe sorozza; 
miután pedig a Valenciennesia annulata Árpádon oly jellemző 
congeria-kövületek közt találtatott, inkább mondható, hogy a 
nevezett kövület a congeria-, mint a szármáti képlet tulajdona. 
A Valenciennesia annulata ezen uj lelhelyéből következik 
tehát még, hogy e kövület előfordulásának legnyugotibb határa 
nem a Szerém-megyében fekvő Frusca-Gora-hegységben, hanem 
egyelőre Árpádon (Baranyamegyében) keresendő. 
