37 
Szakgyülés 1874. évi február hó 11-én. 
Tárgyak: 
1. Adler Károly bányamérnök „a magyar-erdélyor- 
szági bányászat és kohászat jelen viszonyai — s a parlagon 
heverő rézérceknek nagyban való fölhasználásáról^ cimű érte¬ 
kezését olvasta föl, s az utóbbi részre vonatkozólag egyes kí¬ 
sérleteket is tett, valamint több, a megismertetendő módszer 
alapján előállított rézterméket is mutatott be. Előadása röviden 
a következőkben foglalható öszsze: 
Előadó úr mindenekelőtt egész általánosságban szólott 
bányászatunk s kohászatunk jelen viszonyairól, s fölemlíté 
azon okokat, melyek folytán folytonos hanyatlás, pangásban 
vagyunk s egyszersmind azon tényezőket is, melyek segélyével 
— nézete szerint — e bajon segíteni lehetne. Fölemlíti, hogy 
a kohászat nálunk nem követ oly módszereket, melyek segélyé¬ 
vel az ércek minden egyes alkatrészét le lehetne választani, 
meg lehetne nyerni s értékesíteni, hogy ennélfogva az ércek 
bizonyos alkatrészei mindig veszendőbe mennek. Kiemeli kü¬ 
lönösen azon körülményt, hogy az olvasztási módszer folytán 
az ércek egy része nem is értékesíthető, és pedig nem a cse¬ 
kély fémtartalom miatt, hanem azon oknál fogva, mivel a 
fémet kiolvasztani nem sikerül, s az olvasztás sok költségbe 
is kerül; ennek folytán különösen sok rézérc hever parlagon 
már sok száz és száz év óta, melyek gyakran egész telepekben 
találhatók mind Magyar-, mind pedig Erdélyországban, és pedig e 
rézércek legnagyobb tömege malachit,rézlazur, rézkovand stb.ércből 
áll, s némelyike csak 1,2,3—6 font fémet tartalmaz mázsánként, 
másokban azonban a fémtartalom 20—30, sőt 50 fontot is elér. 
Előadásának főcélja épen a parlagon heverő rézérceknek 
nagyban való földolgozása módszereinek megismertetése — 
mely módszerekre a kormánytól szabadalmat is eszközölt ki 
magának — volt. — Az általa követett módszerek segélyével 
rövid idő alatt, kevés költséggel, tehát nagyon jövedelmezőleg 
4 
