127 
diluvium hullámaiban lelték volna sírjukat, hiszen azok a lét 
harcában a climaticus viszonyok változása alatt, úgy mint ma 
is, már előbb befejezvén a földi pályafutást, a feloszlás sötét 
országában alak- és anyagváltozás által más szerves életlét 
föltételévé váltak; vagy sírjaikban pihenték ki a lét harcának 
viszontagságos fáradalmait, mig a helyenkénti áramlatok hul¬ 
lámzó elemei fel nem dúlták azokat, magukkal söpörték s a 
barlangok üregeiben végre is lerakták. Innen magyarázható a 
barlangok csontmaradványainak különböző állapota. Némelyik 
annyira puha, korhadt, hogy már a lég érintkezésében elmállik, 
elporhanyúl, némelyik pedig oly ép, oly kemény, mintha csak 
rövid idő előtt tért volna az enyészet ölébe. Kitűnik a mondottak¬ 
ból, hogy a barlangokba jutott csontok már akkor az elmállás 
különböző fokán állottak, a miért a jelen esetben is feltehető, 
hogy az említett homlokcsont egykori tulajdonosa nem lakta a 
barlangot; vagy élve találta, vagy máshonnét vitte oda, a mi¬ 
ért is elmállási szaka még sokkal fiatalabb lehetett a többi ott 
talált csontokénál, és ezért különbözik ennek állapota a töb¬ 
biekétől, a miért is hiszem, hogy tartozik az ott felfedezett 
váz részeihez. 
Ezen koponyacsontnak feltűnően vastag az állaga, a 
varrányoknál 0010" vastagságú. A szemőld-csont roppant mérvű 
kifejlődése a neandervölgyi koponyára emlékeztet, s annak 
szélességében a befelé hajlott homlok-csatorna vad kinézést ád, 
a kifejtés igen alacsony fokát tünteti föl. 
Ha tekintetbe vesszük a szemgödrök irányát, -— a jelen 
töredékdarabnál csak ez adhatja a fő- és kellő irányt, — majd¬ 
nem kétségbe esik az ember, azt egykori társának tulajdoní¬ 
tani, mert összehasonlítva azt a jelenlegi koponyák szemgödré¬ 
nek irányával, a koponyán szükségképen oly állást kelletett 
vennie, hogy a szemgolyók vizirányosan foghatták fel a vilá¬ 
gosság behatását s akkor az majdnem vízszintesen feküdt, s a 
homlok végképen elveszett. De ha feltéve, hogy az némileg 
mégis felfelé 'ézsut helyezkedett a koponyába, oly rögtön hátra 
csapott, és annyira prognath arcza volt tulajdonosának, hogy 
a koponya állatias, hosszú kifejlődése rendkívüli faj-alkatot 
képezett, mit meghatározni magamat feljogositottnak nem érzem. 
10 * 
