210 
ADATOK 
Magyar-és Erdélyország határhegysége trachytképleteinek ismerte¬ 
téséhez. 
III. Az erdélyi érchegység. 
Verespatak trach ytképle te i. 
Dr. Szabó Józseftől. 
(Felolvastatott a társ. f. é. junius 10-én tartott szakgyülésén.) 
A határhegység déli csoportját az erdélyi érchegység, 
vagy mint Hozak József nevezi, a magyar keleti aranykeriilet 
képezi. Határai az Aranyos- és Maros-folyók egyesülésétől d._ 
ny-ra a bihari hegyláncig és a Maros-sikságig terjed. Fek¬ 
szik Hunyad-, Alsófehér és Zaránd megyékben. 
tízen felette nevezetes bányászati helynek földtani viszo¬ 
nyaival már sokan foglalkoztak, névszerint régebben Grimm, 
Cotta, Hauer és Stache, Stur (1868.), Tschermak (1869.), külö¬ 
nösen beható tanulmányokat tett (1866. és 1867.) Posepny bá¬ 
nyászati és geológiai tekintetben, kinek közlései Bécsbeu, a 
Jahrb. dér geolog. Keichsanstalt (1867., 1868.) köteteiben je¬ 
lentek meg; úgy szintén igen becses tanulmányt közlött a ma¬ 
gyar keleti aranykerületről Hozak József Verespatakou kir. 
bányamérnök, mely a m. orvosok és természetvizsgálók Aradon 
1871-ben tartott nagy-gyülésének munkálataiban látott napvi¬ 
lágot, s végre legújabban (1873.) Doeltertől bírunk igen becses 
petrographiai tanulmányokat azon vidék tracbytjairól (Tscher 
mák: Mineralogische Mittheiluugen 1873.). 
Posepny után Hozak is egy háromszögbe foglalja a ke¬ 
leti aranykerületet, melynek csúcsai Uffenbánya, Szászváros és 
Nagy-Halmágy. Ezen a területen Posepny 4 párhuzamos erup- 
tivkőzetvonalt különböztet meg. 
Az 1-ső Offenbányánál van, ez a legrövidebb és legkes¬ 
kenyebb. 
A 2-ik vonal a verespatak-vulkoji, tulajdonképen két pa¬ 
rallel hegyvonal, melyek közül a keleti nagyobbára trachytból 
(andesit és normál-trachyt, Stache) — a nyugati pedig quarz- 
trachytból (dacit), és csak a dk. folytatásában áll Vulkoj felé 
