235 
vagy nemes fém, minek következtében nem számíthat az em¬ 
berek közt oly népszerűségre, mint azok, de az ásványtan 
democraticus körében a mineralogok mindeniknek egyenlően 
nyitnak ajtót, s adnak helyet a rendszerben. 
Az áj leihelyű ásványok: a g e h 1 e n i t, g r e e n o c k i t, 
a úri eh a leit és az új faj a ludwigit, egy bórsavas vegy. 
Ezen ásványokról van szerencsém a t. szakgyülésnek ásvány¬ 
tani szempontból rövid előterjesztést tenni, nagy részt Tscher- 
mak „Mineralogische Mittheilungen“ cimii folyóirata után, s 
miután az említett ásványokból a m. nemz. muzeum birtokában 
is vannak már aquirált példányok, azokat be is mutathatom. 
Ludwigit. A legérdekesebb ezen ásványok közt; ez 
azon bórsavas vegy, melyet Tschermak, Ludwig buzgó ásvány- 
vegyész tiszteletére, a ki ezen ásványt elemezte, lúd wi gin 
névvel jelölt, s mely Moravitzán jön elő. 
Az ásvány fekete, figyelmesebb vizsgálatnál némely helyen 
zöldes barna, más helyen majdnem egészen fekete, kissé violába 
hajló szinti. 
Szövege finom rostos és a rostok csaknem párhuzamosan 
haladnak. Törésfelülete selyemfényű. Igen szívós úgy, hogy 
a rostok egymástól nehezen választhatók el. Az ásvány rost¬ 
jai kétféle hosszaságúak, t. i. hosszabbak (néha 8 cm.) és 
rovidebbek; mit azonban nem kell szorosan úgy venni, mintha 
I 1 nem lennének kétféle hosszaságú rostoknál mások is, hanem 
úgy, hogy ezek alkotják a nagyobb tömeget. Lehet a párhu¬ 
zamos rostokon kívül, főkép a rovidebbek közt sugarasan me¬ 
nőket is látni. Az ásványt alkotó rostok nem képeznek egy 
folytonos tömeget, hanem finom magnetitszemek, melyek ezen 
[ ásványt állandóan kisérik, vékonyabb vagy vastagabb ereket 
képeznek köztök. Ezen kívül nem hiányzik benne a mészpát, 
mely vagy szemekben, vagy erekben jelentkezik, mi előjövési 
, körülményéből következik, minthogy mészben beágyazva for¬ 
dul elő. 
Keménysége körülbelül az aptité (5.); csak körülbelül, 
mert szövege miatt teljes pontossággal nem lehet megha¬ 
tározni. 
Az említett ok miatt fajsúlya is csak közelithetőleg ha- 
