46 
Alakjára tökéletesen azonos a Quinquelociilina Ennani Born-val 1 ) 
melynek azonban szájnyílása kerek. 
Hossza 03 mm. 
Igen ritka. 
30. Qui n q u e 1 o c u li na Krenneri n. sp. 
(III. tábla 13 18. ábra). 
Ezen, e rétegben gyakori faj héja alakjára különböző, néha 
keskeny, de léteznek viszont jó széles példányok is; az utolsó kamra 
a keskenyeknél hoszu csőbe megy át, a széleseknél ez alig tapasztal¬ 
ható. Vannak azonban oly ismertetőjelek, melyek mindanyian elő¬ 
jönnek, úgy hogy együvé tartozásuk könyen felismerhető. Valameny- 
nyinél homályosa héj, melyben apró áttetsző sárgás fehéres kovarészecskék 
ülnek, néha ki is emelkedve, mi által a héj egyenetlen külsőt nyer. 
A kamrák úgy a háton, mint az oldalokon komornak, négyolda¬ 
lúnk ; az utolsó kamra az utolsóelőttit csak kevéssé fogja át. A hátsó 
oldalon erősen convergál a két utolsó kamra, miáltal meglehetős be¬ 
nyúló szög keletkezik, csúcsában a középkamrát mutatva. 
A mellső oldalon erősen kiállanak a médián kamrák, ez oldalon 
a varrányok alig láthatók. A szájnyílás valamenyinél köralaku, mely¬ 
ben a rövid végén szétágazó fog ül. 
Egyes alakjai hasonlítanak a Quinqueloculina latidorsata Rss. ^-koz, 
melynél azonban a kamrák háta egyenes, a varrányok mélyek és 
melynél az utóig© kamra vége nem nyúlik ki esőbe. 
Hosza U'T—1 mm.-ig terjed. 
Igen gyakori. 
V) Peneroplidea. 
Peneroplis Monti. 
1. Peneroplis planatus Fickt & Moll. var. laevi- 
g a t a K a r r. 
Karrer: Die miocéné Foraminiferen Fauna von Kostej in Bánát. Sitz- 
bericht d. k. Acad. d. Wiss. 58. kötet, 153. 1. III. tábl. 7. ábr. 
‘) Bornemann: Die microseopisclie Fauna des Septarienthones v. Heruisdorf 
bei Berlin. Zeitsebrift d. cleutsch. geol. Gesellscb. VII. kötet. 
2 ) Beüss: Neue Foraminiferen aus den Scliiehten des österreicliisehen Ter- 
tiarbeekens. Denkselirift. d. k. Acad. d Wiss. I kötet. 
