vékonyságú középrésze maradt meg. — De a inig egyrészt az állat 
az űrt tágítani igyekszik, a 2. b. és <i. b. alatt közölt átmetszeten 
azon sajátsággal is találkozunk, hogy egyidejűleg a régibb menetek 
űrének egy részét ismét kitölti s ez által a tekercs falát tetemesen 
megvastagítani igyekszik. 
A conusok oly önálló és szorosan körvonalazott csoportot képez¬ 
nek, hogy a zoológiái rendszerbe való elhelyezésűk sok nehézséggel 
jár. — A puhányok rendezésénél a ma már mindinkább nagyobb kör¬ 
ben elfogadott Adams-féle rendszer szerint e csigák egy külön családot 
(conideák) képeznek, mely több nemre s ezek némelyike ismét alne¬ 
mekre oszlik és pedig a következőleg: 
Család: Conideák. 
I. nem : Conus : 
1. alnem. Stephanoeonus; 
2. „ Punctieulis ; 
Ö. ,, Cononaxis; 
4. „ Cylindrella: 
II. nem : Nabeculla : 
III. „ Dench 'oconus : 
1. alnem: Lithoeonus: 
IV. nem: Leptoconus; 
1. alnem: Rhizoeonus.; 
2. „ Chelyconus ; 
V. nem: Cylinder : 
VI. ,, Hermes: 
VII. ,, Dibaphus: 
Vili. ,, Mauritia. 
Ezen nemek közül a magyarhoni mediterrán rétegekben a kö¬ 
vetkező f> van képviselve : 
1. Stephanoeonus; 2. Dendroconus ; Ö. Lithoeonus; 4. Leptoco¬ 
nus; f>. Rhizoeonus és 6. Chelyconus. 
Az „Abhandlungen d. k. k. geol. R.-Anst. a XII. kötetében Iloer- 
nes Rudolf és Auinger M. a tudomány jelen álláspontjához mérten a 
mediterránkor!! gasteropodákat újra feldolgozzák. Nagy művök eddig 
megjelent első füzete a conideák családját tárgyalja. E mű megjele¬ 
nése volt indító oka annak, hogy a magyarhoni lelőhelyekről származó 
s egyrészt a magy kir. földtani intézet, másrészt a magy. nemzeti 
múzeum gyűjteményében őrzött mediteránkoru conusokat átnézzem s 
a fentebb említett mű adatait felhasználva, előfordulásukról némelyeket 
közöljek. 
