124 
tisztán kivenni — és az épebb példányokban smaragdzöld, az átválto- 
zottakban pedig- szürkés zöldes, sőt sokszor barna szintiek. Ezen grá¬ 
nátok a boraxgyöugyöt melegen sötét veresre, kihűlve smaragd zöldre 
festik— mi ckromtartalomra mutat — és Breithaupt szerint*) az Uwa- 
rowithoz hasonlítanak. Bomlási terményük, melyet a nagyitó üveg alatt 
több Ízben volt alkalmam észlelni, egy sárgás vereses, szabálytalan 
alakú lemezekből álló halmaz, mely némileg hámatit lemezekre ernlé 
keztet. 
A felszín közelében öszevisza menő repedésekkel van átjárva a 
kőzet és ezen részében ipari czélokra nem használható. Azonkívül kü¬ 
lönböző vastagságú (0-1 mm. — 3 cm.) asbest-erek is húzódnak át 
rajta, úgy hogy öszetartása ezen oknál fogva is tetemesen csökken. 
A dobsiuai serpentiu anyakőzetét illetőleg körülbelül ugyanaz áll, 
a mit a jekelfalviról mondottunk. 
A kárpáti homokkő különböző színének okairól, 
Dr. Steiner Antaltól. 
(Bemutatva a magy. tokit. társ. 1881. évi április hó 6-án tartott szakülésén.) 
Azon fajta homokkő, mely a Kárpátok mentében Galiczia és Ma¬ 
gyarhon határán tágas Ívben, egész hegyláuczokat alkotva rakódott le, 
ismeretesen kárpáti homokkő név alatt szerepel a geológiában ; 
azonban nem csupán földrajzi fekvésénél fogva, hanem eredetét tekintve 
is ugyanazon elnevezés illethetné meg, mivel mind azon kőzetmarad- 
ványokkal találkozunk benne, melyek a Kárpátok ős-kőzeteinek meg¬ 
felelnek. Találunk abban földpátokat, csillámokat, quarzot, agyagföldet 
stb. E maradványok a homokkőben valamely kötőszer által vannak ösze- 
ragasztva, mely a legtöbb esetben szénsavas mészből, vagy szénsavas 
mészből és magnesiából áll. 
A magas Tátra alján, Kézsmárk és Lőcse vidékén előforduló ho¬ 
mokkő, túlmenyiségben finom szemcsés, mely egész hegyláuczokat alkot 
e vidéken. Sok helyütt a durva szemcsés, valamint a palás homokkő 
is egész telepeket képez, vagy pedig ugyanazon telepben is felváltva 
találunk különböző homokkő-rétegeket. 
A homokkő rétegeinek vastagsága igen különböző szokott lenni. 
) Jahrbuch dér k. k. geologiselien Eeicbsanstalt 1859. évf. X. k. 551. lap. 
