126 
részük még változatlanul meg volt tartva. Egészen ép darabokat azon¬ 
ban ott sem találtam. 
Azon kérdés merül töl, micsoda természetű hatásoknak tulajdo¬ 
nítandó a homokkőnek e színváltozása, továbbá miféle átváltozásokban 
találjuk annak okát V 
A föntebbi adatokból nagy valószínűséggel következik, hogy e 
színváltozásoknál csakis a légköri behatásoknak, a levegőnek és víz¬ 
nek és az utóbbi által a talajból oldott szénsavnak jut a szerep, hogy 
azok a homokkő színváltozásának egyedüli okai. 
Hogy miféle hatásban keresendő a levegő- és szénsavtartalmu 
víznek szinváltoztató befolyása a kék színű homokkőre, annak kiderítésé¬ 
vel jelen vizsgálatom foglalkozik. 
Régibb adatokat e tárgy felett az irodalomban csak szórványo¬ 
san találtam. Ezek azon nézetben vaunak, hogy a homokkövek kék 
félesége lényegesen vasoxydult tartalmaz, mely a sárgabarna homokkő¬ 
ben vaséleg-hydroxyddá alakult át s utóbbi jellemző rozsda színével a 
homokkő kék színét sárgabarnára változtatja. A mint vizsgálatom ered¬ 
ményeiből kivehető , e színváltozás nem csupán a vasoxydulnak oxyddá 
való átalakulásának tulajdonitandó, mely különben a legritkább eset¬ 
ben szokott tökéletes lenni, hanem egyszersmind a homokkő egy anyag- 
veszteségében is keresendő, melyet az a légköri viz behatása folytán 
lassú kilúgozás következtében szenved. 
Vizsgálatom kivétel nélkül a koczkás homokkőre vonatkozik, méh 
eredeti kék színét belsejében még megtartotta. 
Biztos eredményeket a sziuváltozás okairól csak azon feltételek 
alatt lehetett várni, ha a vizsgálat olyan kődarabokra vonatkozik, 
melyekről föltehető volt, hogy azok eredetileg egyenlő öszetétellel bír¬ 
tak. Ezen oknál fogva mindig oly darabokat választottam, melyek 
nem csak egy és ugyanazon koczkadarabtól eredtek, hanem közvetle¬ 
nül azon határvonal mindkét oldalairól valók, melyben a homokkő 
kétféle színében érintkezik. Ugyanazon koczkából azonkívül, még elvá 
lási lapjától egy centiméternyi távolságban hasonlóan vettem egy 
darabot, annak eldöntése okáért, vájjon a változás az elválási lapok 
közelében mélyebb-e, mint azon helyeken, hol a homokkő kék színe a 
sárgabaruával közvetlenül érintkezik. 
A vizsgálandó kődarabok tinóm porrá lettek törve és lemért 
meuyiségekben elébb a víztartalom 100° C-nál határoztatok meg, 
majd azok a vízfürdőn igen hig sósavval — melynek fajsulya 1,0557 
volt, tehát 11.0% sósavat tartalmazott — addig ismételten pálütattak, 
mig csak oldás észlelhető volt. Ezen művelet következtében egy oldatot 
nyertem (A) és egy oldhatlau maradékot (B). Az (A) oldatot vízfürdő 
