133 
bán Szászkabánya É-ki végéig húzódik s Szászkabánya és Román- 
Szászka közötti hegy egy részét még a kristályos paláknak engedve át, 
az utóbbi hegység ny-ti részén a Néra völgyében ér véget. 
Északról a Néra, Krassó-Szörénymegye e legnagyobb folyója 
határolja azt. A Néra kacskaringos folyása e részében Román-Szászka 
és Kusics között a kristályos palákba vájta néhol nagyon is sziik ágyát; 
Kusicson túl azonban tetemes szélességű árterén folytatja hasonló irányú 
útját Szokolováezig, hol hirtelen délnek kanyarodva, csakhamar a 
Dunába szakad s ez utóbbival közösen képezi a ny-ti határt. 
Délről végül a Duna vet határt nem csak e hegységnek, de ha¬ 
zánknak is. 
Az ezeu határok között elterülő hegységnek Gyalu Tirbului (635 m.), 
Kraku Turkului (504 m.), Lissa Pojana (569 m.), Antinja Livada (508 
m.) s a Vragolja (446 m.) nevű csúcsain áthúzódó vízválasztójáról É ra 
eső lejtője a Néróba, déli lejtője pedig a Dunába ömleszti vizeit. 
A Lókva hegység egy é-ny-ti egyoldalú feltolásnak köszöni létét, 
mi összes tektonikus viszonyain kifejezést nyer. A hegység zömét al¬ 
kotó kristályos palák általános csapása, eltekintve az egyes kisebb 
ránczoktól, ennek felel meg s nagyjában DNy-ÉK-ti. A hegységnek a 
törzskari térképek 74/XLIII. jelzetű lapjára eső részén e jelleg különö¬ 
sen szépen észlelhető, hol is a déli lejtő a Duna völgyéből hirtelen ki¬ 
emelkedik, mig az északi lankásan ereszkedik 1c a Néra völgyébe s 
az itt jelentkező diluvialis üledék ép az általános csapásnak megfelelő- 
leg, Zlaticza felé mindinkább keskenyülve, (edi e lejtőt. 
Hegységünk főzömét kristályos palák alkotják, mig úgy a déli, mint 
az északi lejtő szokolovácz-zlaticzai részének aljában ifjabb neogen, 
tvdnyomólag azonban diluvialis korú képződmények borítják, melyek te¬ 
temes magasságra húzódván fel, még Baziás környékén is, hol a Duna 
hegységünk nyugoti csücskét, a szerb parton fekvő Rama hegyet el¬ 
vágva, azt keresztül szeli, egyes elszigetelt foltokban fedik a kristályos 
palákat s a két lejtőn jelentkező diluvialis lerakodás között az öszekötő 
lánczszemet képezik. 
Mielőtt azonban e képződmények rövid ismertetésére áttérnék, 
megemlitem, miszerint 1870-ben Foetterle eszközölt itt átnézetes fölvé¬ 
telt, s észleleteit a „Verhandl. d. k. k. geol. R. Anst. u 1870. évi folya¬ 
mában néhány sorban leírta. Hegységünkre vonatkozó több adatot az 
irodalomban nem tudok. Az átnézet könyitése szempontjából a túlsó ol¬ 
dalon e hegység földtani viszonyainak képét adni bátorkodom, saját fel¬ 
vételeim után, Az egyes tagok röviden a következők. 
Kristályos palák. A hegység zömét, mint már fentebb emli- 
