169 
tracbyt-darabok szabály nélkül elhelyezkedve képezik. A kráter csip 
kézett szélén a laza tömegek 30—32°-al lejtenek kifelé, félig öszecze- 
mentezett brekcziát képezve, melyben a rétegzés elmosódott és egy¬ 
befutó. 
A kráter kerek, mintegy 1 kilm. átmérőjű, mélységét a bedobott 
kő 6 mp. alatt viszatérő csattanásából 200 m.-nyire becsülém, oldalai 
omladozó laza tömegekből állanak, melyek 50° hajlásban is bizonytalan 
egyensúlyban vannak. 
A kráter fenekén két kerek résben viz áll, melyből gőz fellegek 
gomolyognak fel, csak ritkán engedve egy pillantást a kráterfenékre, 
mely a gőzölgő viztócsák körül egyenetlen és nagy kődarabokkal van 
fedve. A kráter falai is, melyek néhol függélyesek, sőt átbajlók, szám¬ 
talan hasadékból gőzölögnek; fojtó kénes gázok bűze emelkedik föl 
a kráterből és a tartózkodást a forró és omladozó kráterszélen marasz¬ 
talóvá épen nem teszi. A kráterszél oly éles, hogy csak arczra fekve 
tekinthettem a mélységbe, melynek oldalain folyvást csörömpölnek 
az aláhulló kövek. Szel ó-tól 4 órát vett a kúp megmászása 
igénybe. 
A Mer api Jáva leghevesebb vulkánja. Történeti időből 12 kitö¬ 
rése lön följegyezve. 
1664, 1678. aug. 14., 1786. jul. 17., 1822. decz. 27—30., 1823. 
ápr. 6., 1832. decz. 25., 1837. juu. és juh, 1837. aug. 10., 1846. 
szeptember 2., 1849. szeptember 14., 1863. jul., 1872. ápr. 15., 1879. 
jun. 20. 
Mindezen kitöréseiben a, M e r a p i — miként Jáva többi vul¬ 
kánjai is a történeti időben — nem öntött ki lávát. Kitörései hamu- 
esőben nyilatkoztak; azok az iszap-árak, melyek a forróövi esők által 
péppé dagasztott hamu- és lappilli-tömegeket a kráterről lehozták, okoz¬ 
ták mindig a legtöbb bajt és pusztítást. 
Magelang-ból az 1846., 1849. és 1872-iki nagy eruptiók 
iszap-árja estenkint hetekig, mint tüzes sáv volt a kráter éjszak-nyugati 
szélén látható a B leng bong hasadékban, mely a kráterszélnek nyu¬ 
gati legmagasabb csúcsa alatt máig is felismerketőieg az iszap-ár meg¬ 
keményedett foszlányait viseli. 
A hamu-eső a növényzetet csak a vulkán közelében pusztította el, az, 
a mit a szél mesze hajtott — az 1822-iki kitörés hamuja a Sz u ra¬ 
bi n g hegyig repült — alig tett kárt, mivel a gyakori esők vize gyor¬ 
san lemosta azt a növényzetről. 
Az 1872-iki kitörés iszap-ára nyugat felé folyt alá, A Káli P a b i- 
lan árkát félig kitölté; az árok felső részében, ott, hol a 2—3° lejtő¬ 
ből a vulkán kúpja kiemelkedik, az 1872-iki iszap-ár maradványait több 
