170 
helyen láttam. Egy terraszt képeznek ezek a régi magasabb partok kö¬ 
zött, melybe a patak ismét a régi ágyáig véste 'ne magát. Agya¬ 
gos trachyt-hom okból áll ezen megkeménykedett iszap, nagy tra- 
cbyt tömböket zárva be; növényzet még nem lepte el az iszapot. 
Ennek az iszapárnak foszlányai a kráter szélen is hasonló anyagból 
állanak. 
A M e r a p i trachytja világos szürke, üreges és hólyagos augil- 
amphiból-andesitból áll. A különböző színárnyalatokat az elmállás foka 
adja, ép köveket csak a mély szakadékok alján lehet találni. A régi 
lávakitörések telepei nyújtják ezeket. 
A Merapi a Mer bábu oldalkúpjának tekinthető, melynél 308 
méterrel alacsonyabb (Mer-babu a Mer-[api] dajkája a jávaiak nyel¬ 
vén). A Mer bábu 1560 óta pihen, kráterje éjszak-kelet felé nyílt. 
Junghuhn 1833-ban gyenge fumarolákat és hőforrásokat talált benne. 
Meg kellett elégednem egyszeri látogatással, melynek a látottak 
egyszerű feljegyzésénél egyéb eredménye nem lehetett, az értékesebb 
tanulmányt az elveszett kőzet-anyag szolgáltatta volna. 
* 
April 15-én S zemara n g-ban voltam ismét; itt értesültem csak, 
hogy 12-én, tehát ugyanakkor, midőn a Merapi-n jártam, annak ke¬ 
leti lábánál heves földrengés volt, mely több k a m p o n g-ot romba dön¬ 
tött és két emberéletet is vett. Ilyen földrengések azonban a vulkán 
közelében, Jáván oly közönséges események, hogy azoktól senki sem 
fél többé. 
»S z e m a r a n g-nál a Kai i-K arang mellékét látogattam meg; 
a várostól néhány kilométernyire nyugatra ömlik e folyó a tengerbe, 
néhány csatornája a városon fut keresztül, melyek partraszállásom idején 
döntötték a város nagy részét. A város nyugati felén a folyó egy szé¬ 
les csatornában ömlik a tengerbe. A hajók 2—3 t.-mérföldnyire a pont¬ 
tól vetnek horgonyt. A folyó kő-gátak között mesze nyúlik be a parttól 
a vízbe és az áru-szállitó bárkák és apró gőzösök ezen tartják tel a köz¬ 
lekedést a vámház és a hajók között. 
A város melletti halmok aljában a Kali-Karang számára ott¬ 
létemkor egy uj medret ástak. Az uj meder egy gátat szelt át a halmok 
alatt, melynek földjében körülbelül 10 lábuyira a mai tengerszint felett 
nagymenyiségü snbfossil tengeri puhány héjak, cseréptöredékekkel és 
nagy khinai téglákkal vegyesen hevertek. A vastag Tridacna héjakból 
ugyanoly módon, miként ezt később Canton-ban láttam, a khinaiak 
itt egykor karpereczeket készítettek. A hulladékok és puhányhéjak, me¬ 
lyek közt Natica, Conus, Chemniti i, Melánia, Paludina, tehát apró és 
