222 
C. Communis igen is hasonlít a mai nap az adriai tengerben élő 
C. barbata-hoz. 
Az eddig (1877 végéig) leirt fossil Cystoseira-fajok a követ¬ 
kezők : 
1. Cystoseira Partschii Sternbg. (Vers. e. geog. bot. Darst. d. FI. d. 
Vorw. V. füzet. p. 35.; t. XI fig. 1.) Szakadat, 
Thalkeim, Erdőbénye, Skala miin a Garam m., az 
Eicbkogel Mödling m. Ausztriában, 
syn. Cystoseirites Üagelliformis Ung. (Iconogr. pl. foss. p. 0. t II. 
f. 1. 2.) 
2. Cystoseira filiformis Sternbg. (1. c. t. XI. fig. 2.) 
Szakadat. 
3. Cystoseira delicatula Kováts. (Erdőbényei ásatag virány. p. 15. t. I. 
fig. 2. 3.) 
Erdőbénye. Tálya. 
4. Cystoseira communis Ung. (Ckloris prot. p. 125. t. XXXVIII. fig. 
1 . 2 .) 
syn. C. gracilis Ung. (1. c. p. 126. t. XXXIX. fig. 2.) 
C. affinis Ung. (1. c. p. 126. t. XXXIX. fig. 3.) 
Radoboj, Petnik. 
5. Cystoseira llellii Ung. (Ckloris prot. p. 125. t. XXXIX. fig. 1.) 
Kadoboj. 
6. Cystoseira helvetica Heer. (FI. foss. Helv. p. 161. t. LXIX. fig. 7.) 
A niederborn-i nummulit képződésben a berni kantonban. 
Ezek között a C. filiformis Sternbg.-t; C. llellii Ung.-t és C. kel- 
vetica Herr-t a C. Partschii Sternbg. alakköréhez tartozóknak te¬ 
kintem. 
Unger a C. Partschii legközelebbi élő rokonának az atlanti és az 
északi csendes óceánban honos Cystoseira (Halidrys) siliquosa Ag.-t 
tekinti; ugyanezt teszi Sckimper a C. Hellii-re nézve is 4 ) és hozzá 
teszi, hogy C. Partschii és C. Hellii közt nem talál különbséget; ha 
pedig a rekeszes légtartók végén álló fonalak koszát meg számát 
vészük figyelembe, akkor tekintettel lvützing ábrájára (Tab. hyc. p. 
62. X.) el kell ismernünk, hogy az említett élő moszat tényleg C. 
llellii-kez legközelebb áll, minthogy nála az említett légtartók csak egy 
rövid, hegyesen végződő ággal vannak ellátva; C. Partsckii-nál azon¬ 
ban tekintettel Unger (Iconogr. t. II. íig. 3. 4) ábrájára, több ilyen 
hoszu, fonalidomu ágat találunk. 
A fentebb adott öszeállitásból még azt is tapasztaljuk, hogy a 
Cystoseira fajok a Flysch-ben fölléptek (C. helvetica Heer); az első 
4 ) Traité pal. vég. I. p. 188. 
