227 
„Hoferlacken-geriucz dk.-i végén e rétegek újra mutatkoznak és íoly- 
tatúduak a „Staudegger" dk.-i nyúlványán. Itt, a malom közelében, 
ddk.-i diiléssel kissé kavicsos mészhomok és meglehetősen lágy lajta- 
mészkő van feltárva, mely egészen lithothamniumok-, bryozoákból stb. 
áll, és Pecten Lejthajanust, l’.-tSesserit, Ostrea digitalinát, Lucina colum- 
bellát s még egy másik Luciua-fajt számos példányban, ritkábban két 
Cardita-fajt, Turritellákat és Scalariát tartalmaz, A „Staudegger“-gerincz 
dk.-i magas kúpján mediterrán kavics borítja — itt elszigetelten — az 
alaphegységet. 
Feketevárostól ENy.-ra egy az erdőbe felvezető utón látni, hogy a 
lajtamészkő a feHt felé apró, fehér quarzgörélyek felvétele által conglome- 
rátba megy át; egyúttal mutatkozik laza kavics is, a conglomerát durvább 
lesz, mészhomokkő is lép fel és végre padot képezve, durva, rozsdás¬ 
barna conglomerát áll elő, mely laza homokkal és kavicscsal együtt köz¬ 
vetlenül a csillámpalára települ. E roz- dásbarna conglomerátot a Rozália- 
hegység több pontjáról is ismerem. A lajtamészkövet Feketeváros és 
Széleskut között több kőbányában kisérték fejteni, de a kőzet tulnyo- 
mológ laza, repedezett minősége folytán csakhamar felhagytak a fejtéssel. 
Mig a lajtamészkő a hegység szóban levő részének déli s dk.-i 
lejtőjén dk.—ddki dőlést mutat, addig az az éj.-i lejtőn, nevezetesen a 
csász. kőbányai kőbányákban, az ellenkező, éjny.—éjki diilést észleltet!. 
A széleskut) és sásonyi kőbányáktól, t. i. azoktól kezdve, melyek a 
lágy lajtamészkövet feltárják, egészen Császár-Kőbányáig tart, helyen¬ 
ként kavicsosai felváltva, a fehér, sárgás vagy szürkés, a lek ü felé 
általában keményebb lajta (litbothamnium)-mészkő. A csász. kőbányai 
kőbányákban azonban még egészen más kinézésű lajtamészkő is lép 
fel. Ez t. i. igen kemény, vörösesszürke és kékes, sokszor apró quarz- 
szemeket magába záró, tehát kissé conglomerátos kőzet, mely Arca, 
Venus, Conus, Turritella stb. kőmagvait, valamint Ostreákat és Lamua- 
fogakat — de nem igen gyakran — tartalmaz, az oszlopi hasonló 
kinézésű lajtamészkőre élénken emlékeztet és a kőfaragók közt „császárkő“ 
neve alatt ismeretes. Ez alatt a 'reuscbl és Mollner-féle kőbányákban 
kékes agyag, Nimkovits kőbányájában világosszürke és sárgásfehér, 
tömör lajtamészkő települ. 
Császár-Kőbányától kezdve, hol a lajtamészkő a számos kőbánya 
mindegyikében a fiatalabb üledékek alatt fel van tárva, K.-felé egészen 
az „Odenkloster'‘-kőbányáig nyomozható e kőzet. Az utóbbi kőbányá¬ 
nak azonban csak ny.-i, mái - egészen felhagyott részében mutatkozik az 
még a szármát mészkő alatt A „Schweíel“ hegytől D.-re s DNy.-ra 
még mediterrán kavics és homok lép fel, mely tovább D.-re s DK.-re, 
a fiatalabb képződések felé, újra a lajtamészkőuek engedi át a szerepet. 
17 * 
