230 
következik a szármát mészkő fedőjében. A mészkő, a hol kövületeket 
nem mutat, nehezen különböztethető meg- a körülbelül hasonló kinézésii 
szármát mészkő fedőrétegeitől. Ezen, kövületük folytán tüzetesebben a 
[tón tusi emeletet jellemző rétegek meglehetős keskeny, többször félbe 
szakított vonulatban húzódnak szintén dk.-i dőléssel Szélesküt felé s e 
helység fölött tovább EK.-re. hol Sásonytöl E.-ra s ÉENy.-ra még néhány 
ponton mutatkoznak. Hasonló kifejlődésben a Lajta-hegység egyéb 
pontjain, valamint a Rozália- és Lajta-hegység közt elterülő vidéken is 
ismerem a pontusi emelet vázolt rétegeit, melyekről említést tenni an¬ 
nak idejében alkalmam volt. (Földtani Közlöny, Verhandl. d. k. k. 
geol. R. Aust.) A fekürétegekbeu, a szármát felé. Gong. Partschi és az 
említett Suessi-féle Cardiumok lépnek fel: belemos tt lithothamniumok 
igen gyakoriak és egy helyt Ostrea digitalinát is figyeltem meg: a 
Mélán. Martiniana jellemezte kőzetben. 
Szélesknt és Sásony közt, t. i. ott, a hol a szármát mészkő eltű¬ 
nik. az itt eonglomerat, mészkő, mészhomokkő és homokból álló réte¬ 
gek egyenesen a lajtamészkőre települnek, úgyszintén Sásonytól E.-ra, 
a brucki út mellett, hol azok, egészen a hegyre felhuzódva, kőbányák 
által vannak feltárva. A „Schwefelhegy 1 éék -i nyúlványán Congeria, 
Mélán. Martiniana stb. kőmagvai mellett belemosott lithothamniumokat 
és Ostreákat (0. Gingensist) tartalmazó, rendesen kissé conglomerátos 
mészkő települ a lajtamészkövön és végre egy elszigetelt foltban látható 
még a pontusi mészkő jó mesze fenn a Szt.-Keresztiek erdejében, a 
„Schwefel hegy “-tői E.-ra, hol az szintén a lajtamészkövet fedi. 
Az alacsonyabb, a Fertő felé mindinkább lapuló dombokat a 
pannoniai rétegek laza anyagja, t. i. agyag, homok és kavics alkotja. 
E laza anyag kövületeket itt ugyan nem mutat, de előfordulnak 
azok a dny.-i vidéken, í. i. Kismartonnál, Szt.-Györgynél, a vadaskert¬ 
ben stb. az ott fellépő hasonnemii agyagban és finom csillámos homok¬ 
ban. még pedig olyanok, melyek szintén a pontusi emelet lerakodá¬ 
saira utalnak. 
Ezen, a legnagyobb valószínűséggel tehát szintén pontusi homokot 
és agyagot vörösessárga, tulnyomólag quarz- és csillámpala görélyek- 
ből álló kavicslerakodás fedi, mely a tulajdouképi pontusi rétegeknél 
fiatalabb és egészen az alluviumig tart. Sok itt az eredeti kavics 
mellett a viz által fölülről lehordott anyag is. Az alluviális sik alját 
az érintett agyag képezi, mely a tómalomnál, a Vulka-patak medrében 
feltárva látható. 
Az éj.-i lejtőn, Cs.-Kőbányáuál s innen K.-re, szintén az említett 
laza, kövületeket nem mutató anyag figyelhető meg. A nevezett hely¬ 
ségtől K.-re egy horpadásban mesze fel húzódnak e rétegek (itt főleg 
