Rudisták nevezetesen a mészdusabb közfekvetekbcn lépnek fel, 
holott az orbitulinák inkább a márgásabb rétegeket keresik. 
Meggyőződtem továbbá arról is, hogy az orbitulinák több orbi- 
t u 1 i n a d ú s szintájat képeznek c csoporton belül, itt Bucsávánál, a 
Yalea mare-ban mintegy négyet, de majd gyérebben, majd szaporábban 
átkövethetők az egész szóban álló csoporton. Lithothamniák, korállok, 
rhynchonellák stb. helyenként szintén szaporábban lépnek tel, valamint 
itt-ott szenes nyomokat is láttam, melyekre a Valea mareben kutattak. 
E magasabb, íoraminiferadus csoportban sikerült nekem a Bucsá- 
vától nyugat-délnyugatra fekvő Yalea mare-ban (melyet nekem kü¬ 
lönben mint Valea b u r k u-t is említettek), a C s u k a r u 1 ui Merkán 
táján, hol az előbb tárgyalt viszonyok egyáltalában legszebben figyel¬ 
hetők, többek közt a V o 1 a (Janira) quinqueeostat á t, tehát az 
ismert felső krétakorbeli fajt gyűjteni, mi azt tanúsítja, hogy e csopor¬ 
tot illetőleg is felső krétakorbeli lerakodással van dolgunk. 
Az egész igenis emlékeztet Kudernatsch úgynevezett orbitulita 
emeletére, melylyel, a localis kifejlődéstől eltekintve, hihetőleg ősze is 
vág, ekkor pedig e második avagy magasabb, foraminiferadusnak ne¬ 
vezhető csoportunk a 1 a 11 települő mészben Kudernatsch alsó rudista 
meszét kell feltételeznünk. 
A felső kréta imént említett két tagját nyugat felé át lépvén, 
mindenekelőtt lerakodásokra akadunk, melyek kovadusságuk által tűn¬ 
nek fel. 
Többnyire barnasárgás márgás meszek vagy márgákkal van dol¬ 
gunk, melyek sok ízben bitumenesek s nagyobbára roppantul átvannak 
hatva kovasavval. 
E kőzet felette repedezett s igy könyen hull szét, minek folytán 
többnyire csak szétdarabolva találjuk a föld felületén. 
Helyenként kékesszürke vagy barnasárgás, sőt palás természetű 
márgákat láthatunk e kőzetekkel öszekötve s többnyire ezekben rej¬ 
lenek a bár nem fényes megtartású, öszelapitott kövületek. Itt-ott sze¬ 
nesült növény részecskék láthatók s a márga gyakrabban tüntet fel sa¬ 
játságos domborodásokat. Cephalopodák képviselvék, bár nem gyakoriak 
és rendesen hasznavehetetlenek; brachiopodák gyérebben szintén látha¬ 
tók, leggyakoriabb azonban aránylag egy kis pecten, melyet P e c t e n 
c ingulatus Goi d f'.-ra vonatkoztatok, minthogy Goldfuss ebbeli 
rajzához (Bet. Germ. 99. t. 3. ábr.) jól illik 
Ugyanis e pecten társaságában fordult elé a Nórának a bánsági 
hegység nyugati részén való áttörésében, közel az Amelugului árok tor¬ 
kolatához, bitumenes mészmárgákban, melyek a szóban forgó lerako¬ 
dásban már meglehetős fedő állást foglalnak el, öszenyomott peri- 
