239 
Daczára annak, hogy e magasabb osztályunk tagjai petrographiai 
kifejlődésük által sok esetben még igenis viszaemlékeztetnek az alattuk 
elterjedő első osztályra, melynél bár tagadhatatlan fedőbb, de vele köz¬ 
vetlenül öszefüggő képződést alkotnak, mégis felébresztik érdeklődésün¬ 
ket már az által, hogy kövületeket, köztük cephalopodákat, több ízben 
figyeltetnek. Jobb beszerzések különben itt is a ritkaságokhoz tartoznak. 
A kallovienbeli rétegeinkből felemlített pectentől meg nem külön¬ 
böztethető alakok fordulnak elő itt is a legtöbb esetben, mi egybetartva 
a települési viszonyokkal s az egyéb figyelt fauna jellegével ugyan en¬ 
gedik következtetni, hogy itt szintén juraszi, még pedig felső jurakor- 
beli lerakodással van dolgunk, de bővebb felvilágosítást a megindított 
vizsgálatok folyamától kell várnunk. 
Érdekes az előbbiben ecsetelt mesozói lerakodások mikénti elosztása. 
Ebből kiderül, hogy a Bucsáva-Kohldorf közti területen, a loealis zavar¬ 
gásoktól eltekintve, mindenekelőtt 2 fővetődés létezik, minek folytán e 
vidék juraszi képződései kétszer, t. i. ismétlődve jutnak napfényre, a 
krétakorbeli tagok pedig, minthogy kelet felé, t. i. Bucsávátöl nyugatra 
is megvannak, épenségeseu három vonulatban jelentkeznek. 
Ezeknek legkeletiebbjében, mely Bucsávátöl nyugatra szerepel s 
kelet felé a bucsávai gránit által szegélyeztetik, megvan, mint az elő¬ 
adottakból kivehető, a megkülönböztetett két felső krétakörben csoport 
mindegyike. Nyugat felé e juraszi képződések első felbukkanásában éri 
határát e vonulat 
Még jobban nyugatnak, t. i. a Balián hegy táján s onnan éj¬ 
szak keleti irányban a Neráig, délre pedig a Gyalu Pietroszig (ameny- 
nyire eddig követhető vala), a kréta második vonulatára bukkanunk s 
itt van egyúttal az említett hoszu vetődési vonalak másodika. 
A kréta e középső vonulatában azonban magasabb csoportja tag¬ 
jait nem ismerem, csakis a mélyebbet. 
Az imént említett vetődés következtében ismét napfényre került 
juraszi képződéseket nyugat felé túllépvén, végre Kohldorf tőszomszéd¬ 
ságában krétaképződéseink 3-ik vonulatára akadunk, mely délről éjszak 
felé tart. 
Eme nyugati vonulatban ráismerhetünk egy keleti keskenyebb sza¬ 
lagban ismét ama mészkövekre, melyek két krétacsoportunk mélyebb- 
jének tagjai, de találkozunk itt egyszersmind, jobban a fedőben, oly 
kréta lerakodásokkal is, melyek sok esetben petrographiai tekintetben 
ugyan nem gyanittatuák, hogy bennük a krétakorbeli lerakodások 
keleti t. i. bucsávai vonulatában képviselt magasabb, azaz foraminife- 
radus csoport rétegei állnak előttünk, bár a menyire eddig megítélhető, 
csakis ezeknek megfelelő lerakodást láthatok bennük. 
