(az erdélyi eocén felső gypsszintája) tartalmaz. Ez utóbbi vidéken a 
csoport alsó részében ismét hasonló minőséget ölt, mint a határhegy¬ 
ség éjszaki területén. — A turbuczai rétegek fölött, éles határ nélkül, 
ismét kövületekben bővelkedő tengeri szintáj : 
4. a kolozsvári rétegek (Koch-nak felső durva mesze 
Kolozsvár vidékén) következnek. Ez a szintáj az ez idei északi terüle¬ 
temen igen hasonló petrographiai és palaeontologiai minőségben folyta¬ 
tódik ahoz, minőt a határhegységnek általam előbb vizsgált részein, 
valamint Kolozsvár vidékén figyeltek. Az ezidei területemen szintén 
apró foraminiferákbau (főleg miliolideákban) bővelkedő, keményebb mész 
és márgapadokból áll főleg; azonban alsó részében már itt is észreve¬ 
hető a lerakodás alatt uralkodott erősebb áramlásoknak s a szerves 
életre való közvetlen viszonyoknak befolyása, mely az észak-nyugat er¬ 
délyi határhegység éjszaki részein a középeocén-sorozat öszes tagjai¬ 
ban kisebb vagy nagyobb mértékben ügyelhető, minthogy a szóban 
forgó kolozsvári rétegek alsó részében ezen a vidéken is a kövületekben 
szegény, agyagos, homokos s kavicsos padok uralkodnak, melyek he¬ 
lyenként tarka színezést öltenek s petrographiai áthidalást eszközöl¬ 
nek az alattuk fekvő turbuczai rétegekhez. 
Az egész csoport számos kövületet szolgáltatott ez idén is, külö¬ 
nösen a feljebb következő (alsóbartonbeli) intermedia rétegekhez való 
áthidaló régiójában. Ner ita Sehmidelian a, melyre az éjszaknyugat 
erdélyi eocénben, a menyire ezt eddig részletesebben bejártam, csak 
ritkán akadtam, ezen a vidéken meglehetős gyakran fordul elő a neve¬ 
zett áthidaló fekvetekben. Ezzel ugyanazon fekvetekben társulva talál¬ 
tam ez idén több helyen Orbitulites complanata Lmk. ma¬ 
radványait is, mi által a párisi durvamészszel való közös alakok száma 
egy nevezetes fajjal szaporodik s ennek eddig ismert geographiai elter¬ 
jedése kelet felé tetemesen öregbedik. 
A kolozsvári rétegeket — előbbi nézeteinknek megfelelve — kö¬ 
vületeik s helyezkedésüknél fogva az erdélyi középeocén vagy pa- 
r isién legfelső szintájának tekintjük. Ezeket állandóan fedi az éjszak¬ 
nyugat erdélyi eocén második nummulit szintája, 
5. az intermedia rétegek, melyek a bartonien vagy 
a mediterrán priabonai szintáj éjszaknyugat erdélyi képviselőinek alsó 
osztályát képezik. Az ezidei éjszaki területemen jól rétegzett, lábnvi 
vastag padokra osztott, szilárd mészmárgából állanak, melyekben e szin¬ 
táj közönséges reczés nummulitja (Nummulites Fichteli és N. intermedia) 
bőségesen fordulnak elő; öszes vastagságuk itt csak néhány ölre rúg. 
6. llójai rétegek. Az imént nevezett nummulit rétegek fölött 
főleg világos, kemény mészpadokból álló sorozat következik, öszesen 
