253 
kb. G vagy 8 ölnyi vastagságban ; alsó része vaskos padokra van el¬ 
osztva, melyekben makroskopice főleg csak korall és lithothamnium át¬ 
metszetek bőségesen láthatók; azonban felső része jól meghatározható 
puhánymaradványokat nagy menyiségben tartalmaz, melyek kétségte 
lenné teszik, hogy e rétegekben már az oligocén-ben, még pedig a 
bójái rétegekben jelleges kifejlődésben vagyunk. 
Tudvalevő, miszerint a bójái rétegeket — melyekkel az oligocén- 
képlet az éjszaknyugati Erdélyben kezdődik — az erdélyi északnyugati 
határhegység középső és déli részén, valamint Kolozsvár vidékén az 
ezen területen kéttagú bartonien felső osztálya, a brédi márga, illetőleg 
Kolozsvár vidékén az ottani bryozoa-agyag választja el a mélyebben 
fekvő intermedia márgától. A brédi márga (s hasonlókép agyagban bő- 
velkedőbb déli folytatása Kolozsvár vidékén) határozott mély tengeri 
képződés; éjszak félé ily minőségben még csekély darabig a Szamos át¬ 
törésén túl követhető a La-Stuga hegység déli végén, Poinicza vidékéig, 
hová csökkent vastagsággal elhúzódik, mig a határhegység további éj¬ 
szakkeleti vonulatában, a meddig ebben az eddigi vizsgálásokkal halad¬ 
tam, hiányzik, legalább abban a minőségben nem fordul elő. Lehetsé¬ 
ges volna tehát, hogy ama fennevezett, korall és lithotkamniumban bő¬ 
velkedő vaskos mészpadok az intermedia márga és a puhányokban bő¬ 
velkedő jelleges bójái rétegek között, vastagságban tetemesen öszeszo- 
rult partbeli faciesét képezik a tovább dél felé mélytengerben lerako¬ 
dott, felső bartonbeli brédi márgának és a kolozsvári bryozoa agyag¬ 
nak. Azonban e nézetre nincsenek biztosabb támpontjaim s az eddigi 
vizsgálások szerint legczélszerübbnek kell tartanom, a nevezett mészpa- 
dokat a felettük következő jelleges hójai rétegekkel egybefoglalni, me¬ 
lyekkel legszorosabban vannak öszekapcsolva, mit a térképen eddig is 
elkövettem. 
A hójai rétegek fölött itt is következnek: 
7. legelőször félig sós- és édesvízben lerakodott, főleg 
agyagos rétegek öve csekély vastagságban s rendesen csak roszul fel¬ 
tárva, melyben e vidéken is több helyen egy barnaszén-telep kibukka- 
násai mutatkoznak, mint jelesen Törökfalva és Hovrilla mellett; azután 
feljebb : 
8. tengeri puhányokban bővelkedő s itt már főleg 
mész és agyagos márgából álló rétegcsoport a gomberto rétegekkel 
igen hasonló s számos jelleges tongriai alakot tartalmazó faunával; vé¬ 
gül legfelül: 
9. a n a g y-i 11 o n d a i halpikkelyes-pala. Ez utóbbi a leg¬ 
ifjabb óharmadkori rétegosztályzat, mely az ezidén vizsgált éjszaki te¬ 
rületemen figyelhető. A reá következő szintáj, az aquitaniai rétegek, 
