123 
lethez tartozik, annál kevésbé, miután maga Wolí is, ki 
az utóbbi nézetet vallja, a kamenici homokkövet, mely 
pedig a rakovácinak csapásvonalába tökéletesen bele¬ 
esik, már a felső krétához sorolta. A rakováci sötét 
palának részletesebb vizsgálata valószínűleg fog eredmé¬ 
nyezni kövületeket is, melyek alapján ezen kérdés bizto¬ 
san el fog döntethetni. A homokkövekben általában 
nyoma sincs a kövületeknek; csupán Kamenicnél találtam 
benne itt-ott féregalakú kídomborodásokat, a minők né¬ 
mely kárpáti homokkőben is gyakoriak. 
Sfírpentin és ezt kisérő kőzetek. 
A leirt két átmetszetből világosan kitűnik, hogy a 
serpentin a krétaképletü rétegek közepette nem tömzs- 
alakban, hanem valóságos, a csapás irányában messze 
futó fekvetek alakjában fordul elő. A hegység északi 
lejtőjén végigvonuló vékonyabb és hatalmasabb fekvetek 
mindig a gosau-képletü rétegeken belül vannak, s töre¬ 
dékes anyaguk, a mint láttuk, köviiletdús tufa- vagy 
breccianemü rétegek képezéséhez is nagyban hozzájárult. 
Ezen előfordulási viszonyokból kitűnik, hogy a serpentin, 
vagy tulajdonképen a gabbro, melyből a serpentin átala¬ 
kulás utján később jött létre, a leirt krétakori réte¬ 
gek lerakodása alatt a csapás irányában végigmenő 
hasadékokon többször egymásután tódult a felületre. 
Arra, hogy csakugyan a gabbronak átalakulási terménye a 
serpentin, több bizonyítékot fogok fölhozni; hogy a 
gabbro pedig valóságos kitörési kőzet, daczára, hogy 
fekvetei a gosau-rétegek közé települve vannak, arra 
legjobb bizonyíték a péterváradi várhegy, mely egy 
valóságos eruptív tökéltelen serpentin-, vagy helyeseb¬ 
ben félig átalakult gabbro-tömzs. 
A hegység déli lejtőjén föllépő serpentin-fekvet 
(Láger), Wolf H. fölvétele szerint, nyugatra Gergurevce- 
nél kezdődve, északkeleti irányban az agyagcsillámpalá- 
ban van, s csak a hegység gerinczén jut ismét a kréta¬ 
képletü rétegek közé, s azonnal ezeknek csapásirányát 
fölvéve egyenesen keletnek húzódik. Itt tehát világosan 
látható, hogy a kitörési hasadék csakis a krétakorú 
rétegekben megy a csapás irányában, az ősképletű agyag- 
csillámpalában ellenben egészen független annak iránya 
a rétegességtől. 
Ezen déli serpentinfekvet jóval hatalmasabb és hosz- 
szabb , mint az északiak ; saját észleleteim azonban 
