»39 
nyiben föl nem tehető, miszerint lenne müveit nemzet a 
világon, mely Liebig nevét ne ismerné, mely neki kö¬ 
szönettel ne tartoznék; s bár föl nem tesszük azt, hogy 
e tudóst olvasóink bármelyike ne ismerte volna, mégis el 
nem mulaszthatjuk, róla e lap keretében néhány szóval 
meg nem emlékezni s különöseu nehány életrajzi adatot 
föl nem jegyezni róla. 
Liebig Justus 1803 május hó 12-én született Darm- 
stadtban, hol atyja füszer-festékárukkal kereskedett s 
így már gyermekkorában folyton volt alkalma a legkü¬ 
lönfélébb anyagokkal megismerkedni , mi a vegytan 
tanulmányozására serkentette. Hogy kedvenc tárgyával még 
többet foglalkozhassék 1818-ban gyógyszerész növendék¬ 
nek ment, de itt reményében megcsalatva, különösen 
magasabb elméleti kiképeztetés végett a bonni, majd az 
erlangeni egyetemre ment, hol már önállólag is működött 
— durrezüst stb. — I. Lajos hesseni nagyherczeg pártfo¬ 
gása mellett a párisi intézetet látogatta meg, hol Gay- 
Lussak, Thenard, Dulong előadásait látogatta, s szorgal¬ 
masan folytatta már előbb megkezdett — részben önálló 
— vegyi kutatásait. 1824-ben — 21 éves korában — 
a giesseni egyetem rendkívüli tanárává neveztetett ki, 
hol 2 év múlva rendessé lett, s 1852-ig, tehát 28 évig 
működött, s tudományos buvárlatai rövid időn euró¬ 
pai hirt szereztek az addig kevéssé ismert giesseni 
egyetemnek, melyet kőlföldiek nagy számmal látogattak. 
1852-ben meghívást kapott Miksa bajor királytól a mün¬ 
cheni e gyetemre, ezt ő elfogadta s életének hátralevő 
részét ott töltötte mint vegyészettanár s később mint a 
tudományos akadémia elnöke is. 
Nem terjeszkedhetvén ki itt azon specialitásokra, 
melyek egyenként köszönhetők Liebignek, csak nehány 
szóval irodalmi működésére akarunk szorítkozni, ismere- 
retesek lévén általában azon nagy horderejű változtatá¬ 
sok, melyek a szervi vegytan s a mezőgazdasági vegy¬ 
tan körében neki köszönhetők. 
Nagyobb önálló munkái közül, lehet mondani a 
világirodalomban szerepelnek: „DieChemie in ihrer 
Anwendung a u f A g r i c u 11 u r und Physiologie 
1840“, ez 1865-ig 8 kiadást ért; „Die Thier Chemie 
oder die organische Chemie in ihrer An¬ 
wendung auf Physiologie und Pathologie 
1842“; „Handbuch dér organischen Chemie 
mitRücksicht aufPhar macié 1843“; „DieGrund- 
sátze d e r A g r ik u 1 1 u r c he mi e mitRücksicht 
auf die in England angestellten Untersu- 
