nál fogva kitűnő gyógyerövel rendelkeznek. Kétségtelen, 
hogy a tifliszi, abanói, aszpinszai forrásokhoz hasonlóan, 
az abasztumáni források egyikében sincs szabad kénköneg 
vagy szénsav, továbbá szénköneg, mely a tiflssi vizekben 
megvan. Hasonlóan hihető, hogy a trialeti forrásokban, me¬ 
lyeknek hőfoka 15 0 R. azon kis menynyiségü Nátrium is, 
mely bennök található, nem szénsav, de kénsavhoz és 
chlorhoz van kötve. 
Kivételt képeznek a trialeti gerinc azon számos 
ásványos forrásai, melyek az u. n. szénsavas natronátok- 
hoz (Natron-Sáuerlinge) és vasas forrásokhoz (Stahl quel- 
len) tartoznak, mert ezekben igen sok szénsav és vas van 
s hőfokuk jelentékenyen lejjebb áll 15 R°-nál. 
Ezen két osztály ásványos forrásai között fontos 
középhelyet foglalnak, mint meleg Natriumtartalmuak, a 
borzsomiak. Struve ur vizsgálatai megösmertettek minket 
a borzsomi források vegyi szerkezetével, (hőfokuk 18-20 
és 23'8o R°), és megmutatták, hogy azon csoportba tar¬ 
toznak hova Emsz, Schlangenbach és Vichy. 
Kettedszénsavas nátriumban való gazdagságuk miatt 
( 33,8 gran esik egy fontra — százalékban pedig 72,6 rész) 
a borzsomi meleg források legközelebb állanak a Vichy-i 
forrásokhoz. Bouquet kiszámitá, hogy ez utóbbi forrásokból, 
melyek déli Franciaország központi vulkánjai közelében 
folynak ki évenként 122,375 kilogram kettedszénsavas 
nátrium jut Allé folyóba. 
2 ) A trialeti források általános geológiai föltételeiből, 
és különösen a gerinc alkotásában résztvevő kőzetfajok 
hasonló chemiai alkatából, mely mint andisittypus külöli 
magát és ennek következtében nátrium- mésztartalmú 
földpátokban, igen gazdag eléggé kimagyarázható a meleg 
s vegyileg felette tiszta, úgy szintén a hideg, natriumsó- 
kat tartalmazó forrásoknak, mint a melyekben igen kevés 
szénsav van, alkalikus természete. 
3 ) Minden esetben ezen tények azon föltevést enge¬ 
dik tenni, a kaukázusi források képződését illetőleg, 
hogy ásványos részeiket oly kőzetfajokból nyerik, melyek az 
ottani látható lávákkal igen rokonok; és legfölebb oly 
mélységben, a hol az ásványos viz az őt megillető hőfokot 
a lefelé mindig növekedő földi melegtől kapta. 
