PETERS KÁROLY EMLÉKEZETE. 
7 
Akadémia, közleményeinek 1862. évi XLYI-ik kötetében « Ueber den Lias 
von Fünfkirchen » és XLIY-ik kötetében « T)ie Miocanlocalitat Hidas bei 
Fünfkirchen, in Ungarn». 
Budapestet 1861-ben hagyta el és Bécsben telepedett le, hol az egye¬ 
temen kapott némi alkalmazást, melyet bőven felhasznált arra, hogy a 
geologische Reichsanstalt érdekében dolgozzék s tevékenységének gyü¬ 
mölcse több értekezésében maradt fenn, részint a bécsi tud. Akadémia, 
részint a bécsi geologische Beichsxntsalt évkönyveiben. 
1861-ben a bécsi tudományos Akadémia költségén a Dobrudsába és 
a Duna deltájába ment. Ez alkalommal tett tanulmányainak eredményei a 
bécsi Akadémia kiadványaiban jelentek meg egymásután 1863., 1864., 
1865. és 1867-ben. Ugyanabban az évben Gráczban az ásványtan és geo¬ 
lógia tanárává neveztetett ki. 
Különféle bajok érték, a melyek között első volt a Medzsidje mellett 
bekövetkezett esés, a melynél oly annyira megsérült, hogy a következő 
évben (1865.) tagjainak szélhűdése jelentkezett, mi azután évről-évre 
nagyobb mérveket öltött. Mind annak daczára a tudományos munkál¬ 
kodásban szünetet nem tartott, hanem több, különösen pala ontológiai, 
munka látott tőle napvilágot. 
Peteiís képzettsége orvosi és természettudományi ismeretei következ¬ 
teben sokoldalú volt és a mihez fogott, soha sem volt alaposság nélkül, 
foglalkozott kristály-méréssel, a mit már a bilini ásványtani cabinetben, a 
kréta-márgában Luschitz mellett talált Bariton kezdett volt meg. Buda¬ 
pesten nehány semesteren keresztül a mineralogia mellett a zoológiát is 
előadta, sőt alkalmazta már tanulmányainál, különösen histologiai tekint- 
tetben, a mikroszkópot is. Gráczban polgártársai 1870-ben országgyűlési 
képviselővé választották, mitől azonban a következő évben már vissza¬ 
lépett és azután egész tevékenységét intézetének, előadásainak és négy fia 
nevelésének szentelte. 
Irálya jó volt, értett népszerűén is adni elő és ennek következtében 
sokszor felszólították a népszerűsítő folyóiratok sőt a napilapok is a közre¬ 
működésre, a mire ő szívesen vállalkozott s ezen nemű értekezései szintén 
sokat tesznek ki. Egyike az ilynemű és bennünket is közelebb érdeklő 
munkáinak « Die Donau und ihr Gebiet » (1876.), melyet megírni annyira 
hivatva mint ő nem sokan voltak, mint hogy a folyót Bajorországtól 
kezdve egész a szulinai torkolatig alkalma volt bejárni és tanulmá¬ 
nyozni. 
Jellemző reá nézve, hogy mint tanár csaknem élte végső napjáig 
működött, midőn tagjai és a törzs-izmok már csaknem tökéletesen htidve 
voltak, úgy hogy az előadásra kerekes széken tolatta magát. 
1879 februárban ezt írta egy barátjának: «Das rechtzeitige Sterben 
ist ein Kunststück, das nur Wenigen gelingen kann, mir wurde es durcli 
