PÖLVÉTELI JELENTÉSEK. 
25 
Az említett krétaképződések kőzettanilag a kárpáti hoinokkőképződe- 
sek habitusával bírnak: csillámban bővelkedő, sötét-szürke, a légbeliek 
behatása alatt könnyen széthulló, többe-kevésbbé homokos, palás agyagból 
és szintén sok csillámpikkelykét tartalmazó, kemény, világosabb, homokos 
márgák és mészkötő szeres homokkőből állanak; az utóbbi kőzetek részben 
rendes padokat, részben pedig a esillámos agyagban behelyezkedett, sza¬ 
bálytalan, kisebb-nagyobb lencseszerű tömegeket alkotnak. Azonban a ru- 
disták, melyek krétarétegeinkben előfordulnak, ezeknek palaeontológiailag 
még a déleuropai kretakepződések jellemét kölcsönzik 
A szóban forgó krétarétegek kövületekben általában igen szegények, 
csak Butyászánál, szorosan a krystályos alaphegység mellett, helyenkint 
némileg gyakrabban tartalmaznak nidista-maradványokat; de ezek csak 
nehezen válnak ki a kemény kőzetből s azonfelül ebben már többé-kevésbbé 
töredékes, erősen erodált állapotban fordulnak elő, úgy hogy igen nehéz 
belőlök közelebbi meghatározásra alkalmas anyagot kapni. Legnagyobb¬ 
részt csak töredékek találhatók, melyeken a valódi rudisták héjának külső 
rétegére jellemző rostélyszerű szövegen kívül alig vehető ki több. Azonban 
mégis sikerült legalább egy jobb példányt találnom, melyet tüzetesebben 
megvizsgálhattam. Ez a példány több összenőtt egyénből álló Radiolit 
(Bayle értelmében), mely a délíranczia turon-kréta bizonyos szkítájának 
egyik vezérlő alakjával, a Radiolites cormi-pastoris, Desm. sp.-szel vagy 
azonos, vagy ehhez legalább igen közel álló s akkor új fajhoz tartozik. Pél¬ 
dányunk külsőleg s, az alsó héjnak kikészített harántmetszete szerint, bel¬ 
sőleg is az idézett franezia alak legfontosabb bélyegeit mutatja, csak hogy 
a héj külső hosszbordázata a héj uralkodó részén, a mennyiben ez a már 
erősen kopott példányomon kivehető, sűrűbbnek látszik, mint a franezia 
alakon. Egyelőre, míg több és jobb anyaggal nem rendelkezem, alakunkat 
csak Radiolites cfr. cornu-pastoris, Desm. sp. jelöléssel sorolhatom fel. 
Azonkívül az ezidei területem kretarétegeiben még egy nagy, igen 
lapos, központos redőkkel ellátott Inoccramus sp., valamint nehány mol- 
lusca- és egy echivida - maradvári}’t találtam ; azonban nagyobbrészt alig 
határozhatók meg tüzetesebben. 
E leletek alapján bizonyos, hogy a tárgyalt krétarétegek korukra nézve 
a gosau-rétegekhez igen közel állanak. Közetminőségükben is emlékeztet¬ 
nek keleti Magyarországnak tovább dél felé levő részein s délnyugati Erdély¬ 
ben ismert gosaii-rétegekre, melyekhez az éjszaknyugati Erdélyi Határhegy¬ 
ség déli részében, Zilah mellett, a Meszes kristályos paláin elszigetelten 
előforduló aprócska krétarészletek, hippuritjeik jellemző társasága szerint, 
kétségtelenül tartoznak. Azonban az ezidén megfigyelt kréta előfordulásaink 
kövületei, a mennyiben eddig láthatom, nem egyeznek meg a gosaui ala¬ 
kokkal. Míg a zilahi krétarészletek a gosau-rétegek és a délfranczia «Pro- 
vencien»-nek (Bayle 4-ik rudista-szintájának) jellemző Hippuritjeit nagy 
