FÖLVÉTELI JELENTÉSEK. 
27 
részén csak gyengén van kifejlődve s a hegység külső, éjszaki részében 
nagyobb tereken át elvégre szintén végkép eltűnik. -— Az éjszaknyugat- 
erdélyi barton-emelet felső szintája, a brédi márga, a Határhegység eziden 
vizsgált részén ép úgy mint a tavaliban, nem mutatható ki. 
A mészben bővelkedő, kövületeket tartalmazó tengeri rétegeknek ösz- 
szesencsak 80—130 lábnyi vastag sorozata, mely lent a még közép-eoczén 
kolozsvári rétegekkel kezdődik s mindenütt meredek partokkal emelkedik 
ki, fölfelé 
6 . a már oligoczén liójai mészszel végződik; uralkodólag kemény, 
lithothamnium-, korái-, miliolidea- és főleg a felső padokban bőséges pu- 
liány-maradmányokat tartalmazó, részben oolithos mész; nehány ölnyi 
vastagsággal igen állandóan tart el mind a rétegboltozat csapásában, mind 
erre harántosan. Főleg a felső fekveteiben, hasonlókép mint Kolozsvár 
vidékén, úgy itt is, igen gyakran fordulnak elő benne reczés nummulitek, 
melyek a bartonbeli intermedia-márgában uralkodó két fajtól nem látsza¬ 
nak különbözni; jelesen a lencseszerü alak (Numm. Fichteli, Mcht.J helyen¬ 
ként tömegesen mutatkozik. Ezért kinn nagyon kell ügyelni a társult kö¬ 
vületekre, hogy a mélyebb bartonbeli emelettel való összetévesztéseket 
kikerüljük. 
A bójái rétegek itt, valamint a szomszédos előbb vizsgált vidéken tisz¬ 
tán tengeri jellemüek s fajokban sokkal gazdagabb faunát mutatnak fel, 
mint a Határhegység középső és délnyugati részén, melyeket azelőtt fölvet¬ 
tem, hol helyenkint már félig sósvizi alakok is együttesen fordulnak elő. 
Faunájuk nagyon emlékeztet a bordeauxi medenc-ze asterias-mészkövének 
faunájára, mi nemcsak a két lerakódás közel összevágó korával, hanem 
bizonyára igen lényegesen és igen hasonló faciesbeli kiképződésóvel áll 
összefüggésben. A legnevezetesebb s részben leggyakoribb alakok közül, 
melyek a hójai mészben a nevezett vidéken előfordulnak, a következőket 
sorolhatom fel: Pectunculiis angustico status, Lmcic, Cardium anomalc, Math. 
Lucina globulosa, Desh., Venus Aglaurae, Brongt., Psamrnobia Hallowaysii, 
Sow., Turbo Parkinsoni, Bast., Delphinula Scobina, Bast., Turritella aspe- 
rulata, Brongt. 
7. Révkörtvélyesi félig sós- és édesvízi rétegek. A következő ifjabb oli¬ 
goczén helybeli szintáj, melyet a zsibóvidéki Számos-szelvényben oligoczén 
alsó félig sósvízi rétegek (O 2 ) nevén különböztettem meg (Földt. Közi. 1879. 
195. lap), az idén vizsgált területen is igen állandóan követi a közvetlen 
feküjet képező hójai meszet s ettől a hegység ezen éjszakkeleti részében 
élesen elkülönül. Daczára csekély, csak nehány méterre rugó vastagságá¬ 
nak, aránylag meglehetős nagy kiterjedésben bukkan a felszínre, hol lapos, 
rendesen rosszul feltárt talajt alkot. Csak félig sósvízi kövületeket tartalmaz, 
jelesen Cerithium margaritaceum, Brocc., Cer. plicatum, Brug., Cyrena 
semistriata, Desh. maradványait, valamint helyenként tisztán édesvízi esi- 
