A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1882-RŐL. 
gákat is, de a szintáj itt általában sokkal szegényebb kövületekben, mint a 
hegység déliebb részeiben. Főleg agyagból és szénpala, és palás barnaszén 
vékony telepeiből, részben barna homokkőből is áll; délkelet felé, Kis-Buny 
vidékén a szintáj alján egy sötét édesvízi mészkőpad mutatkozik, Planorbis- 
és Z/iwmaeMS-maradványokkal. Barnaszénnyomok, melyek ebben a szintáj- 
bán a határhegység középső részeitől fogva éjszakkelet felé folyvást követ¬ 
hetők, a vizsgált vidéken is igen állandóan figyelhetők meg, de a hol 
feltárások vannak, ott a telepek szintén csak kevéssé vastagnak és azonfelül 
igen palásnak mutatkoznak. Az irodalomban már régebben említett szén- 
kibukkanások Hovrilla, Csőit és Berkeszpataka vidékén, mélyeken a nagy¬ 
bányai bányakincstár részéről ezelőtt valami húsz évvel bányászati kuta¬ 
tások eszközöltettek, ehhez az oligoczén szintájhoz tartoznak. — Jelenleg 
már kétségtelenül látható, miszerint ez a tárgyalt helybeli szintáj azonos 
azon édes és félig sósvizi rétegekkel, melyeket Stache az idei területemhez 
már közel délkeletre levő pontról, a Szamospartról Rév-Körtvélyes mellett 
a «Geologie Siebenbürgens»-ben ismertetett meg legelőször. 
X szóban volt félig sós- és édesvízi szintáj, mint rendesen, úgy itt is, 
szoros áthidaló kapcsolatban van 
8. a fölebb következő oligoczén-szintájjal, a Számos-szelvényben 
puhányokban bővelkedő' oligoczén felső tengeri rétegeknek nevezett szintáj jal, 
melyben ismét a tengeri jellem praedominál. Az idei területen is kemény 
mészmárga és lágyabb agyagmárga és agyagpadok váltakozásából áll; a 
szintáj rendes kövületei szinten mindenütt bősésegesen fordulnak elő s 
részben valóságos kagylópadokat alkotnak; az uralkodó tengeri fajok mel¬ 
lett félig sósvízi alakok is, nevezetesen az egész oligoezénben elterjedt 
Cerithium margaritaceum, C.plicatum és Cyrena semistriata, nem jelenték¬ 
telen szerepet játszanak, s némely közbehelyezkedett padokban, jelesen a 
szintáj alsó részén, ezek uralkodnak. — Rövidség kedvéért ezt a helybeli 
szintájt a Szamos áttörésén Zsibótól nem messze levő Csokmány helység 
szerint nevezhetjük el, hol e szintájnak különös szép kövületlelhelyei van¬ 
nak. — A következő szintáj, 
9. a még a közép-oligoozénhez tartozó nagy-illondai halpikkclyes pala 
és fehér márga, a legifjabb oligoczen-képződés, mely területemen meg¬ 
figyelhető, de csak a rétegboltozat déli szárnyán mutatkozik, míg ennek 
középső részén és éjszaki szárnyán a 7. és 8. alatt felsorolt rétegek a leg¬ 
felsőbb oligoczén-rétegek, melyek a fölszinen láthatók. 
IY. Neogén-lerakódások. Az óliarmadkori rétegek a Határhegység 
éjszaki lejtője mentén menedékesen merülnek azon neogén-lerakódások 
alá, melyek az éjszak felé következő nagybányai öblöt betöltik. A neogén- 
lerakódások a hegység eresze hosszán nagyjában szabályosan vonulnak 
éjszakkelet felé s laposan, 8 —15 fokkal dőlnek a hegységtől az öböl bel- 
